Справа № 161/11785/15-а, 2а-161/47/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Справа № 876/1697/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2016 року у справі за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої соціальної допомоги малозабезпеченим сімям,-

В С Т А Н О В И В:

03.08.2015 року позивач Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача 23 013,75 грн. державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям та 10 523,53 грн. субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2016 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради неправильно виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям в сумі 23013,75 грн., неправильно виплачену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 10523,53 грн., а всього 33 537 грн. 53 коп.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що загальна площа житлових приміщень, що перебувають у володінні (користуванні) відповідача 148,00 кв.м. перевищує норми володіння (користування) загальною площею житла 84,00 кв.м. Оскільки, загальна площа двох житлових приміщень, а також земельної ділянки площею 0,6 га. в сумі перевищує встановлені норми володіння загальною площею житла, права на отримання субсидії відповідач не мала.

Таким чином, внаслідок подання недостовірної інформації про майновий стан, відповідачу були надмірно перераховані кошти в сумі 23213,75 грн. допомоги малозабезпеченим сімям тау вигляді житлової субсидії в сумі 10723, 53 грн. Станом на день розгляду справи надміру виплачені кошти Департаменту в повному обсязі не повернуто, а тому такі підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду із даним позовом.

ОСОБА_1 того, апелянт стверджує, що повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги може застосовуватись, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї та зібрання інформації про сімю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги. Однак, таке рішення щодо неї не приймалось, відповідно, підстав для стягнення з неї грошових коштів у розмірі 23 213,75 грн. не існує.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі поданих нею документів призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям з 01.02.2013 року по 31.10.2014 року.

Також, з липня 2010 року по жовтень 2010 року та з січня 2011 року по вересень 2014 року ОСОБА_1С зверталася до департаменту соціальної політики з документами для призначення субсидії для часткового відшкодування витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги за адресою: м. Луцьк, вул. Федорова, 8/86. Сума субсидії наданої відповідачу за вказаний період становить 10 723,53 грн.

Проведеною державними соціальними інспекторами департаменту перевіркою встановлено, що відповідач при даних зверненнях подала недостовірну інформацію про майновий стан. Зокрема, в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги не задекларувала наявність у її володінні житлового будинку за адресою: Волинська область, Горохівський район, с. Рачин, вул. Лугова, 13 (акт за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог № 430 від 29.10.2014 року, копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копія будинкової книги).

В силу ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно вимог ч.4 ст.50 КАС України іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У зазначеній нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 5 частини четвертої статті 50 КАС України передбачено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1-4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши державну соціальну допомогу, що надається малозабезпеченим сім'ям, а також субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 набула право власності на неї, та їй як власниці цих грошей, належать права і обов'язки щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Таким чином, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену Департаментом соціальної політики Луцької міської ради соціальну допомогу та субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та стягнення з неї 33 537 грн. 53 коп., як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, враховуючи положення ч.1 ст.17 КАС України, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.09. 2015 року №21-2209а15 та від 22.09.2015 року у справі №П/811/3781/14.

Апеляційний суд вважає, що виходячи із субєктного складу сторін та предмету спору даний спір, який виник між Департаментом соціальної політики Луцької міської ради та ОСОБА_1 не належить до юрисдикція адміністративного суду, та такий спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, в звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадженння у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.157, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.ст. 195, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2016 року у справі №161/11785/15-а за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої соціальної допомоги малозабезпеченим сімям скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_2