Справа № 804/15459/15
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, -
26.06.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року №82-к «Про виконання рішення Ради суддів України від 26.10.12 року №62» у частині, що стосується здійснення розрахунку суддівської винагороди за час перебування у щорічній основній відпустці виходячи із кількості робочих днів місяців, у яких надається відпустка;
- зобовязати Кіровоградський окружний адміністративний суд виплатити суддівську винагороду за 23 дні перебування у відпустках за період роботи з 06.05.2012 року по 05.05.2015 року;
- стягнути з відповідача на компенсацію втрати частини суддівської винагороди, у зв'язку із порушенням строків її виплати та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач незаконно позбавив його оплати за 23 дні перебування у відпустках за період роботи з 06.05.2012 року по 05.05.2015 року, на підставі пункту 2 наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року №82-к, оскільки суддівська винагорода має сталий розмір і не залежить від кількості робочих днів у місяці, за який вона сплачується, її розмір не залежить від того, чи перебуває суддя у відпустці або знаходиться у стані тимчасової працездатності. Протиправним вважається розрахунок суддівської винагороди під час перебування судці у відпустці у робочих днях, оскільки суддя в цей час не працює.
Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, враховуючи відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, та достатності наданих сторонами доказів, суд вбачає за можливе розглянути справу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі указу Президента України від 11.04.2008 року №342/2008, відповідно до наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 37-к від 06.05.2008 року, ОСОБА_2, був призначений на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду строком на п'ять років.
28.08.2013 року відповідно до статті 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та на виконання рішення Ради суддів України від 26.10.2012 року № 62 головою Кіровоградського окружного адміністративного суду було прийнято наказ № 82-К, у пункті 2 якого наказано фінансово-господарському відділу Кіровоградського окружного адміністративного суду здійснювати розрахунок суддівської винагороди за час перебування суддів у щорічній основній відпустці виходячи із кількості робочих днів місяців у яких надається відпустка.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України, частин 1 статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на час виникнення правовідносин), матеріальне та соціально-побутове забезпечення суддів, які є складовими статусу суддів, визначаються виключно законами України.
Саме на реалізацію гарантій незалежності суддів у частині умов і розмірів оплати праці суддів спрямовано запровадження суддівської винагороди, яка регулюється Законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Це кореспондується із положеннями частини 3 статті 8 Закону України «Про оплату праці», згідно з якими умови розміру оплати праці суддів визначаються законами.
Відповідно до статті 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.
При цьому, згідно з пунктом 5 додатку 2 рішення Ради суддів України від 23.03.2012 року № 18 суддівська винагорода розраховується, як для щорічної оплачуваної відпустки, так і додаткової оплачуваної відпустки з урахуванням положень статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Таким чином, суд дійшов висновку, що за період основної відпустки судді виплачується суддівська винагорода у розмірі передбаченому статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у розрахунку на кількість робочих днів перебування судді у відпустці протягом відповідного місяця, при цьому розмір суддівської винагороди повинен визначатися у розрахунку на повний місяць, у якому суддя знаходиться у відпустці.
За таких обставин суд вважає, що пункт 2 наказу № 82-К голови Кіровоградського окружного адміністративного суду відповідає вимогам статті 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
За період з 06.05.2012 року по 05.05.2015 року позивачу була надана основна відпустка загальною кількістю 82 робочих дні відповідно до наказів голови Кіровоградського окружного адміністративного:
- від 01.06.2012 року № 86-в 12 робочих днів;
- від 08.10.2012 року №183-в- 1 день,
- від 22.03.2013 року №24-в 2 робочих дні;
- від 28.03.2013 року №25-в 2 робочих дні;
- від 19.06.2013 року №93-в - 3 робочих дні;
- від 27.06.2013 року №106-в/1- 2 робочих дні;
- від 16.08.2013 року №160-в 6 робочих днів;
- від 09.09.2013 року №177-в - перенесено щорічну основну відпустку тривалістю 7 календарних днів, з них 4 робочих;
- від 24.09.2013 року №188-в - 3 робочих дні;
- від 11.01.2014 року №4-в - 3 робочих дні;
- від 30.05.2014 року №89-в - 30 робочих днів;
- від 09.10.2014 року №206-в/1 - 1 робочий день;
- від 12.11.2014 року №219-в - 1 робочий день;
- від 20.11.2014 року №230-в - 10 робочих днів;
- від 17.06.2015 року №88-в - 10 робочих днів.
28.07.2015 року відповідно до наказу №101-к від 28.07.2015 року позивача звільнено з посади судді Кіровоградського окружного адміністративного суду, у зв'язку із закінченням строку на який його призначено, відповідно до Указу Президента № 419/2015 від 14.07.2015 року.
При звільненні позивачу виплачено компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 06.05.2014 року по 05.05.2015 року тривалістю 8 робочих днів, за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 06.05.2015 року по 28.07.2015 року тривалістю 7 робочих днів, та невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки з період роботи з 26.12.2014 року по 28.07.2015 року тривалістю 9 календарних днів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач помилково вважає про необхідність проведення оплати виходячи з кількості календарних днів перебування судді у відпустці, та оскільки при звільнені йому було компенсовано невикористану частину щорічної основної відпустки за період з 06.05.2012 року по 05.05.2015 року в кількості 8 днів, то відсутні підстави для задоволення позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1