Справа № 817/3330/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"10" травня 2016 р. Справа № 817/3330/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Єгорової Марини Євгенівни - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Єгорової Марини Євгенівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №21332886 від 15.05.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Ухвалою суду від 18.11.2015 залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №21332886 від 15.05.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс".

Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 з відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни сплачений судовий збір у розмірі 487,20грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та закрити провадження у справі. В апеляційній скарзі представник третьої особи посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Вважає, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки позов пред'явлений до особи, що не може бути відповідачем в адміністративній справі.

Позивач, відповідач та третя особа не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін та третьої особи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - банк) та ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3М.) укладений кредитний договір №1701/0408/71-066 (далі - кредитний договір). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та банком 16.04.2008 укладено іпотечний договір №1701/0408/71-066-Z-1 (далі - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Іпотечним договором забезчувалося належне виконання вимог, що випливають з кредитного договору, а також їх додаткових угод, у тому числі щодо: повернення Іпотекодавцем (позивачем) Іпотекодержателю (банк) кредиту у сумі 73 000,00 Дол. США в строк до 15.04.2035; сплати Іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання інших зобов'язань передбачених кредитним договором. На забезпечення виконання основного зобов'язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9-12).

Водночас, відповідно до повідомлення про відступлення права грошової вимоги № 0030501 від 14.12.2012, ОСОБА_3 проінформовано про те, що право вимоги по заборогованості позивача (включаючи суму наданого кредиту; проценти, нараховані банком за користування кредитом; комісії; штрафні санкції; та інші можливі платежі) по кредитному договору відступлене ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Фактор) (а.с.72).

Внаслідок укладення договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ «Факториногова компанія «Вектор Плюс» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_3

З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

ОСОБА_3 направлено вимогу від18.02.2015 про усунення порушення умов кредитного договору, шляхом погашення упродовж 30 днів, а саме:

- заборгованості за кредитом у сумі 74780,51USD, що станом на 17.02.2015 відповідно до курсу НБУ становить 1971064,68грн.;

- заборгованосоті за відсотками за користування кредитом 10681,62 USD, що станом на 17.02.2015 відповідно до курсу НБУ становить 281546,14грн. У випадку невиконання вимог ТзОВ «Факориногова компанія «Вектор Плюс» повідомило, що вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору(а.с.70).

Разом з тим, 15.05.2015 на підставі заяви уповноваженої особи ТзОВ «Факториногова компанія «Вектор Плюс» ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 9677068 від 15.05.2015) про державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Факториногова компанія «Вектор Плюс» адреса: м. Київ, проспект Московський, буд. 28А, на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 39кв.м., яка є предметом іпотечного договору №1701/0408/71-066-Z-1 від 16.04.2008 (а.с.14).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив права та інтереси позивача, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №21332886 від 15.05.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - є обгрунтованими та правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень урегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-IV).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону №1952-IV).

Частиною 5 ст.3 Закону №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV визначено коло осіб, які можуть бути державними реєстраторами, а саме: державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

В свою чергу, за змістом частини 9 статті 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Згідно із ч.10 ст.16 Закону №1952-IV, під час подання заяви про державну реєстрацію прав особи, визначені у частині сьомій цієї статті (власник, інший правонабувач, сторона правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи), повинні повідомити орган державної реєстрації прав, державного реєстратора про наявність встановленої законом заборони на відчуження нерухомого майна.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (надалі Порядок), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, які також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною, здійснено нотаріальну дію - засвідчення справжності підпису, перевірка дієздатності та повноважень уповноваженої особи ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ОСОБА_6 під час складення заяви від 15.05.2015 реєстраційний №11406086 про виключення іпотеки, накладеної на квартиру за адресою АДРЕСА_2, яка є предметом іпотечного договору №1701/0408/71-066-Z-1 від 16.04.2008 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, умовами договору не передбачено можливість прийняття рішення нотаріусом щодо позбавлення права власності на квартиру шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем. Зокрема, п. 12.3. іпотечного договору передбачено способи задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до п. 12 Іпотечного договору №1701/0408/71-066-Z-1 від 16.04.2008, іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги одним з таких способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

12.1. за рішенням суду;

12.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

12.3. згідно з договором задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається

застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору:

12.3.1. задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку

встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цієї статті у випадку задоволенні вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в п.12.3 Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

12.3.2. продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Також, частиною 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: рішення суду; виконавчий напис нотаріуса; договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, договором про задоволення вимог іпотекодержателя також вважається і відповідне застереження в іпотечному договорі. Частина 3 тієї ж статті розкриває способи позасудового врегулювання спору за договором про задоволення вимог іпотекодержателя - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону та право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Частиною 1 ст. 38 Закону, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 9 ст. 38 Закону України "Про іпотеку", договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

З огляду на вищезазначене, як договором іпотеки так і Законом України "Про іпотеку" нотаріус, в процесі звернення стягнення на предмет іпотеки має право посвідчувати договори купівлі-продажу іпотечного майна, що укладаються між іпотекодержателем та будь-якою особою-покупцем та відповідно вносити записи до державного реєстру про перехід права власності до особи покупця на підставі договору купівлі-продажу, але ні в якому разі не приймати рішення щодо наділення чи позбавлення ту чи іншу особу права власності, всупереч вимогам закону порушуючи фундаментальні принципи права та норми діючого законодавства.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків задовольнивши позовні вимоги та скасувавши зазначене рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що нотаріус не є суб"єктом владних повноважень, а тому вказаний спір не є публічно-правовим та не відноситься до юрисдикції адміністративного суду є безпідставними.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З прийняттям Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (Закон № 1952-IV) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Тобто, держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження, а тому розгляд позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно належить до адміністративної юрисдикції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_3,33000

3- відповідачу/відповідачам: Єгорова Марина Євгеніївна- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу АДРЕСА_5

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - просп.Московський,28 А,м.Київ,8-й поверх, Business center "SP HALL"01001

5- ОСОБА_7 - представник позивача: АДРЕСА_4

,