Справа № 1170/2а-2653/11
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2011 року Справа № 1170/2а-2653/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Кармазиної Т.М.

за участю секретаря Сириці І.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Долинська стальконструкція до Долинської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування наказу, податкового повідомлення-рішення та визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати наказ Долинської міжрайонної державної податкової інспекції №484 від 04.07.2011р. „Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська стальконструкція, податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2011р., а також визнати протиправними дії Долинської міжрайонної державної податкової інспекції щодо проведення 11.07.2011р. документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська сталь конструкція".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач, в порушення п.п.42.1, 42.2 ст.42, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, не звертався до ТОВ „Долинська стальконструкція із запитом про надання документального підтвердження господарських відносин з контрагентом - постачальником ТОВ „Алтея-Транссервіс. Що, на думку позивача, виключає можливість податкового органу щодо призначення позапланової перевірки позивача.

Крім того, в обґрунтування правомірності віднесення ТОВ „Долинська стальконструкція до складу податкового кредиту операції по взаємовідносинах з ТОВ „Алтея-Транссервіс на загальну суму ПДВ 30240 грн., посилався на те, що підставою для формування податкового кредиту є належно оформлені податкові накладні, а також на наявність документального підтвердження повного розрахунку позивача за використання баштового крану БК-1000 та крану МКГ-25, а також ведення позивачем належного бухгалтерського обліку щодо даних операцій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на правомірність прийняття податковим органом оскаржуваного наказу, оскільки ТОВ „Долинська стальконструкція не надано відповіді на письмові запити податкового органу №4069/10/1520 від 25.05.2011р. та №4403/10/1500 від 07.06.2011р. про надання пояснень та документального підтвердження щодо взаємовідносин позивача з ТОВ „Алтея-Транссервіс за період з 01.01.2011р. по 31.01.2011р.. У звязку з чим начальником Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України видано наказ №484 від 04.07.2011р. „Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська стальконструкція.

Також, посилався на прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у відповідності до норм чинного законодавства України, так як позивачем, в порушення п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України включено до складу дозволеного податкового кредиту у січні 2011 року операції по взаємовідносинах з ТОВ „Алтея-Транссервіс на загальну суму ПДВ 30240 грн., що визнані як нікчемні, що призвело до заниження суми ПДВ за січень 2011 року на суму 30240 грн..

Крім того, зазначив, що позивачем перераховано кошти ТОВ „Алтея-Транссервіс без мети реального настання правових наслідків, що, на думку відповідача, свідчить про правочини, сторонами яких є позивач та ТОВ „Алтея-Транссервіс суперечать моральним засадам суспільства та порушують публічний порядок, що дає підстави вважати їх нікчемними.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

ТОВ „Долинська стальконструкція зареєстровано Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 28.11.2007р.. що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №520443 (а.с.11) та перебуває на податковому обліку в Долинській міжрайонній державній податковій інспекції.

Судом встановлено, що Долинською міжрайонною державною податковою інспекцією, з посиланням на пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, п.73.3 та п.73.5 ст.73, Податкового кодексу України, направлено на адресу ТОВ „Долинська стальконструкція запит за вих.№4069/10/1520 від 25.05.2011р. про надання пояснень та документального підтвердження щодо взаємовідносин позивача з ТОВ „Алтея-Транссервіс за період з 01.01.2011р. по 31.01.2011р., який 25.05.2011р. отримано головним бухгалтером ТОВ „Долинська стальконструкція, про що свідчить особистий підпис останньої (а.с.101).

Крім того, 07.06.2011р. відповідачем повторно надіслано на адресу ТОВ „Долинська стальконструкція аналогічний вищезазначеному запит за вих.№4403/10/1500, в якому податковим органом зазначено перелік документів, які позивачу необхідно подати до Долинської міжрайонної державної податкової інспекції (а.с.132), який отримано уповноваженою особою позивача 08.06.2011р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.133).

Доказів надання ТОВ „Долинська стальконструкція відповідей на дані запити податкового органу суду не надано, як і не надано доказів подання позивачем до Долинської міжрайонної державної податкової інспекції документів, які б підтверджували його правовідносини з ТОВ „Алтея-Транссервіс.

04 липня 2011 року начальник Долинської міжрайонної державної податкової інспекції, розглянувши матеріали службової записки заступника начальника інспекції начальника відділу оподаткування юридичних осіб, довідки Кіровоградської ОДПІ від 07.04.2011р. №271/1520/37231923, на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, прийняв наказ №484 „Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська стальконструкція з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за січень 2011 року в частині відображення правових взаємовідносин з контрагентом постачальником ТОВ „Алтея-Транссервіс (а.с.7).

На підставі даного наказу 11 липня 2011 року посадовою особою Долинської міжрайонної державної податкової інспекції проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ „Долинська стальконструкція з правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість із платником податків ТОВ „Алтея-Транссервіс за період з 01.01.2011р. по 31.01.2011р., про що складено відповідний акт №365/1520/35424017 від 11.07.2011р., відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення позивачем ч.1 ст.203, 207, 208, 215, 216, 228, 626, 629, 655, 656, 658, 662 Цивільного кодексу України, а також п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України (а.с.32-47).

Відповідно до ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Згідно пп.78.1.1 п. 78.1, п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Статтею 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Так, за змістом п.78.4 ст.77 Податкового кодексу України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що законодавець усуває безпідставне втручання посадових осіб державного органу у підприємницьку діяльність.

Тобто, наказ про проведення позапланової перевірки є, перш за все, посвідченням дій посадових осіб від імені державного органу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підставами прийняття начальником Долинської міжрайонної державної податкової інспекції наказу №484 від 04.07.2011р. „Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська стальконструкція є ненадання позивачем документального підтвердження взаємовідносин з контрагентом постачальником ТОВ „Алтея-Транссервіс на письмові запити органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запитів, у звязку з чим у відповідача виникла потреба у перевірці відомостей щодо зазначених правовідносин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наказ №484 від 04.07.2011р. прийнято відповідачем обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавства.

Судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваного наказу про призначення позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська стальконструкція, як і не встановлено підстав для визнання протиправними дій Долинської міжрайонної державної податкової інспекції щодо проведення 11.07.2011р. документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „Долинська стальконструкція.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в зазначеній частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до акту №365/1520/35424017 від 11.07.2011р. перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що полягали у включенні до складу дозволеного податкового кредиту у січні 2011 року операції по взаємовідносинам з ТОВ „Алтея-Транссервіс на загальну суму ПДВ 30240 грн., що визнані як нікчемні, що призвело до заниження суми ПДВ за січень 2011 року на суму 30240 грн..

У звязку з чим, Долинською міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2011р.., яким ТОВ „Долинська стальконструкція збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 30241 грн., у тому числі, за основним платежем 30240 грн., та штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн.. (а.с.66).

Судом встановлено, що позивач перебував у фінансово-господарських відносинах з ТОВ „Алтея-Транссервіс. Зокрема, ТОВ „Долинська стальконструкція (Субарендатор) укладено з ТОВ „Алтея-Трансервіс (Орендатор) договори суборенди №301110 від 03.01.2011р. та №301125 від 03.01.2011р. згідно яких Орендатор передає Субарендатору в тимчасове користування строком до 31.12.2011р. баштовий кран БК-1000 та кран на гусеничному ходу МКГ-25 БР для ведення будівельно-монтажних робіт, а Субарендатор зобовязується прийняти та оплатити використання даних кранів (а.с.48-49, 55-56).

Дані операції з контрагентом ТОВ „Алтея-Транссервіс позивачем включено до складу дозволеного податкового кредиту у січні 2011 року на загальну суму ПДВ 30240 грн..

Факти отримання позивачем в суборенду від ТОВ „Алтея-Транссервіс вищезазначених кранів підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, а саме податковими накладними №2001001, №2001002 від 20.01.2011р. (а.с.52, 59), та актами приймання-передачі (а.с.50, 51, 57, 58).

Вищезазначені податкові накладні позивачем включено до складу податкового кредиту за січень 2011 року, що встановлено податковим органом при перевірці ТОВ „Долинська стальконструкція.

Позивачем за орендований товар перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ „Алтея-Транссервіс суму орендної плати за січень 2011 року, про що свідчать платіжні доручення №71 від 11.02.2011р., №148 від 21.03.2011р., №149 від 21.03.2011р., №153 від 22.03.2011р. (а.с.53, 54, 60, 61).

Згідно ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. №996-XIV (далі за текстом Закон №996-XIV) первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що підставою для бухгалтерського обліку господарської операції щодо суборенди позивачем у ТОВ „Алтея-Транссервіс баштового крану БК-1000 та крану на гусеничному ходу МКГ-25 БР, згідно договорів суборенди №301110 від 03.01.2011р. та №301125 від 03.01.2011р., є належні первинні документи, які містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством для первинних документів, які фіксують факт здійснення даних господарських операцій.

Відповідно до п.п.14.1.179 та п.п.14.1.181 Податкового кодексу України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, зокрема, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару (послуги) та його оплати, а також наявність мети отримання товару (послуг), повязаної із подальшим використанням отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.п.201.1, 201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

З аналізу вищенаведених норм Податкового кодексу України та правовідносин позивача з ТОВ „Алтея-Транссервіс вбачається, що позивачем дотримано всіх вимог закону повязаних з формуванням податкового кредиту, оскільки єдиною підставою для цього являється наявність у платника податку покупця належно оформленої податкової накладної.

Крім того, суд враховує, що підставою зарахування сплаченого податку до податкового кредиту відповідного звітного періоду, та при наявності умов, визначених пп.200.1-200.4 ст.200 Податкового кодексу України, є наявність передбачених законом бухгалтерських документів, що підтверджують факти отримання товару (послуги) та його оплати, а також наявність мети отримання товару (послуги), повязаної із подальшим використанням отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника.

Суд також зазначає, що наявність вищевказаних законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов'язковою, але, не є безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції з придбання товару (робіт, послуг) не мали реального характеру.

Так, у відповідності до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, право платника податку на податковий кредит ставиться в залежність від отримання податкової накладної, а не від сплати його контрагентами податку до бюджету та їх знаходження за юридичними адресами після здійснення господарських операцій.

Із наведеного вбачається, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем.

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Враховуючи те, що факт отримання позивачем у ТОВ „Алтея-Транссервіс в суборенду баштового крану БК-1000 та крану на гусеничному ходу МКГ-25 БР згідно договорів суборенди №301110 від 03.01.2011р. та №301125 від 03.01.2011р. підтверджується належними первинними бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку про фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого даному контрагенту ПДВ у розмірі 30240 грн. до податкового кредиту та про відсутність у відповідача підстав для збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 30241 грн., у тому числі, за основним платежем 30240 грн., та штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн..

При цьому, суд критично оцінює твердження відповідача, що фінансово-господарські договори між позивачем та ТОВ „Алтея-Транссервіс є нікчемними. Оскільки, станом на час укладення позивачем з даним контрагентом договорів та їх виконання, дана юридична особа були зареєстрована в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України).

До того ж, у відповідності з вимогами частин 2, 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому підставою недійсності правочину у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до вимог ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Також, відповідно до ч.1 ст.207 ГК України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Отже, в силу вказаної норми, правочин, укладений недобросовісними платниками з метою ухилитися від оподаткування, є нікчемним, а тому не породжує правових наслідків та підлягає виключенню з податкового обліку усіх учасників такого правочину.

В судовому засіданні відповідачем не було надано доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення договорів вимог, встановлених частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання правочинів недійсними.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також відповідачем не наведено доказів, що свідчили б, що договори суборенди, сторонами яких є позивач та ТОВ „Алтея-Транссервіс були укладені з метою, що суперечить інтересам держави, в тому числі, в частині ухилення від сплати податків в передбаченому законодавством обсязі та отримання незаконної податкової вигоди.

Крім того, відповідачем не доведено, що ТОВ „Алтея-Транссервіс було створено з відома або за участі позивача, з метою ухилення від оподаткування, порушення економічних інтересів держави щодо несплати встановлених законом податків.

Що стосується посилання відповідача про порушення позивачем статей 655, 656, 658, 662 ЦК України, суд зазначає, що дані статті регулюють правовідносини щодо договорів купівлі-продажу, тобто відносяться до Розділу III Окремі види зобовязань Підрозділу 1 Договірні зобовязання Глави 54 Купівля-продаж Цивільного кодексу України, а тому посилання, що позивач порушив саме ці норми Цивільного кодексу України є помилковими, оскільки позивач не укладав з ТОВ „Алтея-Транссервіс договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Долинської міжрайонної державної податкової інспекції № від 25.07.2011 року

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням часткового задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне присудити йому судові витрати з Державного бюджету України в розмірі 1,70 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської міжрайонної державної податкової інспекції № від 25.07.2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити товариству обмеженою відповідальністю „Долинська стальконструкція з Державного бюджету України судові витрати в сумі 01 грн. 70 коп..

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14.11.2011р..

Cуддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3