Справа № 495/1052/16-а
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/1052/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд в Одеській області в складі:

головуючого - судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення і уточнивши позовні вимоги просить суд поновити строк позовної давності, пропущений з поважних причин та визнати постанову № 880 від 28.12.2015 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її. При цьому, ОСОБА_1 посилається на наступне.

Постановою серії № 880 від 28.12.2015 року про адміністративне правопорушення її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень за ч.12 ст.96 КУпАП, за нібито порушення ч. 1 ст.34 та ч. 10 ст. 39 Закону України«Про регулювання містобудівної діяльності».

ОСОБА_1 вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст. 96 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

У якості підстави для накладення стягнення відповідачем було зазначено надання ОСОБА_1 недостовірно інформації про готовність до експлуатації належного їй нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Наведені у постанові висновки, вона вважає надуманими та такими, що не ґрунтуються на об'єктивній дійсності, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Оскаржувану постанову було винесено нібито з приводу невідповідності інформації про готовність майна, належного їй, фактичним даним, та відсутності документів, що дають дозвіл на виконання будівельних робіт. Проте такі твердження спростовуються рішенням № 274 від 18.11.1993 року виконавчого комітету Бритівської сільської ради. Пунктом 3 вказаного рішення у відповідності до генерального плану забудови села ОСОБА_1 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель на переданій у власність земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 В свою чергу, у вказаній декларації ОСОБА_1 було зазначено документи, на підставі яких проводилося будівництво, а саме проект на побудоване майно, виконаний госпрозрахунковою проектно-виробничою групою Білгород-Дністровської районної архітектури та затверджений головним архітектором Білгород-Дністровського району у 1994 році. Земельна ділянка на якій збудовано майно є її власністю, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 947148 від 18.05.2007 року.

В оскаржуваній постанові як порушення вказано, що ОСОБА_1 експлуатує побудований будинок, що не відповідає дійсності, оскільки вона разом зі своєю сім'єю постійно мешкає за адресою реєстрації по вулиці Ізмаїльська 195 у місті Білгород-Дністровському. Крім того у постанові є посилання на акт перевірки від 21.12.2015 року, припис від 21.12.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення від 21.12.2015 року, але ким, у якому місці в який час та у присутності кого складалися перелічені документи ОСОБА_1 невідомо. Вказані документи складалися без її присутності та без ознайомлення її з ними.

Протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Однак в порушення вимог ст. 252 КУпАП, відповідач не вжив заходів для повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин, що, на думку ОСОБА_1, мають значення по справі.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, в порушення ст.268 КУпАП справу про адміністративне правопорушення, розглянуто без належного повідомлення ОСОБА_1, чим порушено її право на захист і реалізацію прав передбачених ст.268 КУпАП, а саме: надавати пояснення, заявляти клопотання, подавати докази.

В постанові відповідачем вказано, що ОСОБА_1 порушила ч.10 ст.39 та ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» який було прийнято 17.02.2011 року. Однак, вона категорично незгодна з таким звинуваченням у зв'язку з тим, що будівництво нею було розпочато у 2005 році, за шість років до початку дії вказаного закону.

Як зазначає ОСОБА_1, за законом, норми, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення зворотної сили не мають.Саме тому, на її думку, головному державному інспектору будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Каширіну Дмитру Юрійовичу у зв'язку із займаною посадою вочевидь було відомо про дані норми законодавства, однак він грубо перевищив службові повноваження, використавши їх для незаконного накладення штрафу на неї.

22.01.2016 року на другий день після отримання поштою оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала травму ноги та не мала можливості вільно пересуватися до 11.02.2016 року (довідка від лікаря додається).Вона цілком усвідомлює, що для звернений до суду нею було пропущено встановлений десятиденний строк, однак, просить суд поновити строк позовної давності, вважаючи, що він пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, її представник ОСОБА_3 надав суду заяву з проханням провести слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в частині визнання протиправною та скасування постанови № 880 від 28.12.2015 року. Також, просив суд у разі відсутності представника відповідача розглянути справу у письмовому провадженні.

Представник Інспекції Державного Архітектурно-будівельного контролю в Одеській області у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 можуть бути задоволені, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,250 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 11.08.2008 року НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів за номером 76, кадастровий номер НОМЕР_2.

Рішенням № 274 виконавчого комітету Бритівської сільської ради народних депутатів від 18.11.1993 року позивачу безоплатно у власність була передана вищезазначена земельна ділянка для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. Також, пунктом 3 даного рішення, відповідно до генерального плану забудови села надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд та затверджено Будівельний паспорт ОСОБА_1, який доданий до матеріалів.

В 2015 році позивач зверталася до Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у Одеській області з Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації щодо «Будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами».

03.12.2015 року Департамент надіслав позивачу лист в якому було зазначено, що при перевірці Декларації виявлені порушення допущені при її оформленні. 12.01.2016 року Департамент вдруге вказав на порушення позивача під час оформлення Декларації та повернув її повторно для належного оформлення та усунення зауважень.

В той же час, 28.12.2015 року головним державним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Каширіним Д.Ю. була винесена постанова № 880 по справі про адміністративне правопорушення, позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

В зазначеній постанові вказано наступне. Суб'єктом містобудування ОСОБА_1 було подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Виїздом на місце виявлено, що ОСОБА_1 збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за зазначеною адресою у 1998 році, згідно технічного паспорту від 25.09.2015 року, інвентаризаційна справа № 192 виготовленого ПФ «Малахіт». Згідно даних зазначених у декларації виявлені порушення. Департаментом не зареєстровано жодних дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт. Враховуючи зазначене, суб'єктом містобудування ОСОБА_1 не набував права на виконання будівельних робіт та наведено недостовірні відомості у зазначеній декларації. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката, що обумовлено ч. 10 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», також порушено ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідальність за вказані правопорушення передбачена ч. 12 ст.96 КУпАП.

Згідно з ч. 11-12 ст. 96 КУпАП, експлуатація об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності, тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Діяння, передбачені частиною одинадцятою цієї статті, вчинені щодо об'єктів II категорії складності, тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

За змістом ч.1 ст..6 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється зокрема органами місцевого самоврядування.

Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом надання (отримання, реєстрації), повернення (відмови у видачі) чи анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних рад - щодо об'єктів I, II, III категорій складності, розташованих в межах відповідних населених пунктів (п.7 ч.1 ст.7).

Згідно з п. б) ч.1 ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать - делеговані повноваження : надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як зазначалось вище, 18.11.1993 року виконком Бритівської сільської ради, як уповноважений орган, виніс рішення зокрема про надання позивачу дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку.

Відповідно до п.8 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»: дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта.

До того ж, у відповідності до п. 4 Прикінцевих положень ЗУ ««Про регулювання містобудівної діяльності»», проекти забудови територій, розподілу територій, містобудівні обґрунтування з відповідними умовами та обмеженнями забудови земельних ділянок, будівельні паспорти, документи на введення об'єктів в експлуатацію та їх сертифікацію, розроблені та/або оформлені до набрання чинності цим Законом, можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.9 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»: Орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отримані та чинні на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», є чинними до завершення будівництва об'єктів.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові інспектор Каширін Д.Ю. вказує на те, що будівництво позивачем було здійснено в 1998 році.

Відповідно до ст.. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» був прийнятий Верховною Радою України 17.02.2011 року за № 3038-VI та набрав чинність 12.03.2011 року, а з матеріалів справи, що були надані позивачем, вбачається, що дозвіл на будівництво було отримано 18.11.1993 року. Отже, Департамент ніяк не може мати відомості щодо зареєстрованих дозвільних документів, на що вказує інспектор в оскаржуваній постанові, оскільки на час створення та запровадження цього самого Департаменту позивач вже тривалий час мав відповідний дозвіл на будівництво та здійснив його. Саме тому, суд повністю підтримує ствердження позивача щодо зворотної сили норми права, оскільки отримуючи дозвіл в 1993 році у встановленому на той час порядку, особа не повинна нести тяготи результату впровадження державними органами нових вимог в сфері будівництва, а посадові органи в свою чергу не мають права вимагати від громадян дотримання правил в сфері будівництва які були впровадженні порівняно нещодавно.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КУпАП, закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення зворотної сили не мають.

Відповідно до положень ст..9 Земельного Кодексу України Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 року, який втратив чинність 01.01.2002 року, до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належало: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі; 3) вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу; 4) справляння плати за землю; 5) ведення земельно-кадастрової документації; 6) погодження проектів землеустрою; 7) здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, додержанням земельного законодавства; 9) припинення права власності або користування земельною ділянкою чи її частиною; 10) видача висновків про надання або вилучення земельних ділянок, яке провадиться вищестоящою Радою народних депутатів ; 11) погодження будівництва жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд на земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні; 12) вирішення земельних спорів у межах своєї компетенції; 13) вирішення інших питань у галузі земельних відносин у межах своєї компетенції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлений діючим законом порядок будівництва об'єктів не розповсюджується на дані обставини в яких опинилася позивач, оскільки відповідний дозвіл нею отримувався ще до запровадження вказаного закону, яким в таких випадках передбачений інший порядок регулювання, що не було прийнято до уваги під час винесення оскаржуваної постанови.

В своїй постанові № 880 державний інспектор також вказує на основне правопорушення позивача - надання недостовірних даних у поданій декларації, чим було порушено обов'язок замовника встановлений ч.10 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Разом з тим, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування (ч.2 ст.39-1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Як зазначалось вище, земельна ділянка на якій здійснювалось будівництво належить на праві власності позивачу та надавалась їй саме для відповідного будівництва, дозвіл нею був отриманий та виготовлений Будівельний паспорт з реєстраційним номером 270а. Тому, не досвідченість позивача, що ймовірно мала місце, в заповненні декларації яку вона подавала двічі, на думку суду, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення обов'язку щодо достовірності вказаних даних, що також не було прийнято відповідачем до уваги під час винесення оскаржуваної постанови 28.12.2015 р.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку дотримано не було.

Крім того, в оскаржуваній постанові відповідач вказує на наявність акту перевірки від 21.12.2015 року, припису від 21.12.2015 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 21.12.2015 року, хоча матеріали справи не містять наведених матеріалів та, як стверджує позивач, їй не відомо про їх існування, на адресу не надходили.

Згідно з ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, відповідач здійснив перевірку, склав акт, протокол, припис та виніс постанову 28.12.2015 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності з призначенням максимального штрафу, без встановлення дійсних обставин справи, з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач не врахував всі обставини справи, які мають суттєве значення, без будь-яких пояснень позивача та за її відсутністю притягнув до адміністративної відповідальності.

У спірних правовідносинах відповідачем було порушено принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, так як не були всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи, та не вирішено їх в точній відповідності з законом.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у зв'язку з поважністю причини такого пропуску, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч.1 ст. 102 КАС України).

Оскаржувану постанову № 880 позивач отримала поштою 21.01.2016 року після чого мала 10 днів для звернення до суду, зокрема 01.02.2016 року останній день на оскарження. Однак, під час підготовки документів для звернення до суду з відповідною заявою позивач отримала травму ноги, що підтверджується довідкою № 9/-89 КП «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» про те, що ОСОБА_1 з 25.01.2016 року по 11.02.2016 року знаходилась на лікуванні в 1-й міській лікарні у зв'язку з пошкодженням зв'язок правого гомілковостопного суглоба. До суду позивач звернулась 12.02.2016 року, наступного дня після виписки з лікарні.

На думку суду, стан здоров'я в якому перебувала позивач є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду, та додатково враховуючи не велику кількість днів, що були пропущені суд вважає за можливе поновити строку ОСОБА_1 для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен бути задоволений у повному обсязі.

Керуючись ст.. 58 Конституції України, ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 7, 10, 23, 71, 188-42, 245, 256, 268 КУпАП ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 100, 102, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області по справі про адміністративне правопорушення № 880 від 28 грудня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя