Справа № 752/7724/15-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/7724/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Сальникова Н.М. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправними дій Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відрахування з пенсії податку на дохід фізичних осіб в розмірі 15% щомісячно та військового збору в розмірі 1,5% щомісячно;

- зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01 січня 2015 року виплачувати пенсію в повному розмірі, без відрахування податків та зборів.

В подальшому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відрахування з його пенсії з 01 січня по 31 серпня 2015 року щомісячно податок на дохід фізичних осіб в розмірі 15% та військовий збір в розмірі 1,5% і стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вирахувані з пенсії позивача з 01 січня по 31 серпня 2015 року по 1159 грн. 60 коп. щомісячно, за вісім місяців на суму 9276 грн. 80 коп. та звернути до негайного виконання постанову суду у разі стягнення всієї суми боргу.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року адміністративний позов було задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в 1998 року позивач наказом Міністра оборони України був звільнений з військової служби у запас за станом здоров'я і виключений зі списків особового складу Головного управління внутрішніх військ МВС України.

З 15 квітня 1998 року йому призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» і він знаходиться на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Розрахунок пенсії йому було проведено виходячи із основних та додаткових видів грошового забезпечення станом на 15.04.1998 року.

З 01.01.2015 року, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, з призначеної йому пенсії (із суми пенсії, розмір якої перевищує три розміри мінімальної заробітної плати), відповідачем вираховується 15% податку на дохід фізичних осіб (1054,18 грн.) щомісячно та 1,5% військового збору (105,42 грн.) щомісячно.

12.03.2015 року та 29.04.2015 року позивач звернувся із заявою до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з питання про неправомірне утримання з пенсії податку на дохід з фізичних осіб в розмірі 15%, а також військового збору в розмірі 1,5%, але письмової відповіді так і не отримав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно п.п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 164.1.1 ст. 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п.164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014, у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Відповідно до п. 164.3. ст. 164 Податкового кодексу України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

За змістом пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Так, платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме - фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до ст. 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Отже, об'єктом оподаткування військового збору, є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії.

Статтею 18 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Отже, з 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії.

Безпідставним є посилання позивача на те, що утримання з його пенсії військового збору та податку з доходів фізичних осіб суперечить положенням Конституції України та Законам України "Про пенсійне забезпечення", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії не визнані такими, що не відповідають Конституції України, а тому у відповідача були відсутні правові підстави не застосовувати чинну норму закону, яка не визнана неконституційною.

Оскільки, положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач правомірно утримав податок на доходи фізичних осіб зі ставкою податку 15 відсотків бази оподаткування та військовий збір в розмірі 1,5 відсотка об'єкта оподаткування.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справі № К/800/44884/15.

Крім того, суд звертає увагу, що спеціальним нормативно-правовим актом у сфері оподаткування є Податковий кодекс України, яким пільги щодо звільнення позивача від сплати податку на доходи фізичних осіб не встановлені.

Європейський суд з прав людини у пункті 25 рішення від 03.06.2014р. у справі «Великода проти України» (заява № 43331/12) зауважив, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

У пункті 26 цього рішення Суд зазначив, що вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

У пунктах 27, 28 цього Рішення Суд наголошує на необхідності внесення змін до закону у відповідності із законодавчо визначеною процедурою та зазначає, що «зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю».

За наведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про протиправність утримання з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового рішення, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Старова Н.Е.

Файдюк В.В.