Справа № 820/11825/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 р.Справа № 820/11825/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. по справі № 820/11825/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі за текстом ФОП ОСОБА_4, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2015 №Ф-50 Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 11.12.2015 року № Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- скасувати рішення № від 11.12.2015 року Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій не своєчасне нарахування платником єдиного внеску.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2015 № Ф 50 Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 11.12.2015 № Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Скасовано рішення № НОМЕР_1 від 11.12.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції доказів та встановлення обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про відсутність факту реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «ГРУПА ЕКЛІПТ», ТОВ «СТЕМФОРД» та ТОВ «ІНВЕСТТОРГРЕСУРС», що призвело до завищення ФОП ОСОБА_4 витрат, у звязку з чим занижено суму чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу №497 від 22.10.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.

Наказом начальника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №639 від 18.11.2015 року продовжено термін проведення перевірки ФОП ОСОБА_3М.(а.с.80).

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 04.12.2015 року №1597/1701/НОМЕР_2, в якому містяться висновки про порушення ФОП ОСОБА_3:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 24230,61 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: за 2013 р. на суму 10413,39 грн., за 2014 р. на суму 13817,22 грн.;

- абз. 1 п. 2 4.1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-ІУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - заниження сум страхових внесків від суми чистого доходу за 2013 р. - 2014 р. внаслідок чого було донараховано єдиного соціального внеску на суму 55559,92 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 04.12.2015 року №1597/1701/НОМЕР_2 Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2015 року №Ф-50 на суму 55559,92 грн. та прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 11.12.2015 року №(а.с.21-22).

Крім того, з огляду на донарахування єдиного соціального внеску на суму 55559, 92 грн., рішенням № від 11.12.2015 року до позивача було застосовано штрафні санкції в розмірі 3961,59 грн.(а.с.91).

Не погодившись із прийнятими рішеннями субєкта владних повноважень, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності визначення позивачем чистого оподаткованого доходу протягом охопленого перевіркою періоду, а також необґрунтованості висновку податкового органу щодо неправомірного визначення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з позиції контролюючого органу, ФОП ОСОБА_4 завищено суму чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 159855,15 грн., на який нараховується єдиний внесок в розмірі 34,7 %, у звязку з відсутності реальності фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «ГРУПА ЕКЛІПТ», ТОВ «СТЕМФОРД» та ТОВ «ІНВЕСТТОРГРЕСУРС».

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи контролюючого органу та виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ГРУПА ЕКЛІПТ» (в якості постачальника) та ФОП ОСОБА_3 (в якості покупця) 20.11.2013 року укладено договір поставки №11/8(а.с.26), за умовами якого постачальник зобовязується виготовити та передати у власність покупця скло сітку в асортименті, в подальшому товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар і здійснити його оплату на умовах та в порядку, визначених даним договором.

На підтвердження здійснення господарської операції, позивачем до матеріалів справи надано копії видаткової накладної №РН-00177 від 22.11.2013 року та товарно-транспортної накладної від 22.11.2013 року.

Згідно п. 2.2 договору №11/8 оплата товару здійснюється покупцем не пізніше 7 днів з дня його поставки згідно накладної.

Оплата ФОП ОСОБА_3 здійснена 28.11.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою (а.с.41).

Також що між ТОВ «СТЕМФОРД» (в якості постачальника) та ФОП ОСОБА_3 (в якості покупця) 03.03.2014 року укладено договір поставки №03/2(а.с.29), предмет якого є ідентичним предмету договору №11/8.

Матеріалами справи підтверджено, що поставку товару здійснено відповідно до видаткової накладної №3/000094 від 07.03.2014 року та товарно-транспортної накладної №00094 від 07.03.2014 року.

На підставі ст. 520 523 Цивільного кодексу України між ТОВ «СТЕМФОРД» (в якості первісного кредитора) та ТОВ «ЛАЙКСТАРТ» (в якості нового кредитора), ФОП ОСОБА_3 (в якості боржника) 14.04.2014 року укладено договір про переведення боргу №31(а.с.43).

Згідно п. 1, 2 договору №31 цим договором регулюються відносини, повязані із заміною кредитора в отриманні зобовязання, що виникає із договору №03/2 від 03.03.2014 р., укладеного між первісним кредитором та боржником (надалі іменується «основний договір»). Боржник переводить на нового кредитора борг (грошове зобовязання) у розмірі 48498,70 грн., що виник на підставі п. 1 основного договору, а новий кредитор погоджується прийняти зазначене грошове зобовязання.

Відповідно до умов вказаного вище договору сума у розмірі 48498,70 грн. була перерахована позивачем на рахунок ТОВ «ЛАЙКСТАРТ», що підтверджено матеріалами справи (а.с.42).

Також колегією судів встановлено, що між ТОВ «ІНВЕСТТОРГРЕСУРС» (в якості постачальника) та ФОП ОСОБА_3 (в якості покупця) 14.04.2014 року укладено договір поставки №04/2(а.с.32), предмет якого є ідентичним предмету договорів №11/8, №03/2.

Поставка товару здійснювалась на підставі видаткової накладної №РН-230402 від 23.04.2014 року та товарно-транспортної накладної №230402-Т від 23.04.2014 року.

Колегія суддів зазначає, що між ТОВ «ІНВЕСТТОРГРЕСУРС» (в якості первісного кредитора) та ТОВ «ПРОМЕКСПОТОРГ» (в якості нового кредитора), ФОП ОСОБА_3 (в якості боржника) 20.05.2014 року укладено договір про переведення боргу № 05/04 (а.с.45).

Згідно п. 1, 2 договору №05/04 цим договором регулюються відносини, повязані із заміною кредитора в отриманні зобовязання, що виникає із договору №04/2 від 14.04.2014 р., укладеного між первісним кредитором та боржником (надалі іменується «основний договір»). Боржник переводить на нового кредитора борг (грошове зобовязання) у розмірі 20536,92 грн., що виник на підставі п. 1 основного договору, а новий кредитор погоджується прийняти зазначене грошове зобовязання.

На підтвердження виконання умов договору №05/04 позивачем долучені до справи копії виписок (а.с.44).

Придбаний позивачем товар був реалізований в повному обсязі ТОВ «НВП УКРМАГНЕЗИТ», що підтверджується наступними копіями первинних документів: договір поставки №2 від 19.04.2013 року, додаткова угода №1 від 02.07.2013 року,№2 від 30.12.2013 року, специфікація №1 від 22.04.2013 року, №2 від 03.06.2013 року, №3 від 24.07.2013 року, №4 від 27.08.2013 року, №5 від 02.10.2013 року, №6 від 25.10.2013 року, №7 від 22.11.2013 року, видаткова накладна №18 від 28.11.2013 року, №7 від 19.03.2014 р., №10 від 25.04.2014 року, товарно-транспортна накладна №6 від 28.11.2014 року, №8 від 25.04.2014 року, №5 від 19.03.2014 року, №8 від 25.04.2014 року, податкова накладна №2 від 26.11.2013 року, №3 від 28.11.2013 року, №2 від 25.04.2014 року, №1 від 19.03.2014 р., довіреність №316 від 26.11.2013 року, №128 від 25.04.2014 року, №74 від 13.03.2014 р., рахунок №15 від 27.11.2013 року, №14 від 25.11.2013 року, №7 від 11.03.2014 року, №9 від 16.04.2014 року (а.с.98-124).

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, право на віднесення до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, виникає у платника податків в разі реального здійснення операцій, підтверджених первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів поставки та видам господарської діяльності, свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку, а первинні документи містять необхідні реквізити, передбачені вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності формування витрат позивача, з огляду на наявність інформації про можливі порушення з боку постачальників ФОП ОСОБА_4 чи по ланцюгу постачання, з огляду на наступне.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобовязання зі сплати ПДВ, податку на прибуток до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою вважати неправомірним формування витрат позивачем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має документальні підтвердження розміру понесених витрат.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентів позивача або інші недоліки господарської діяльності контрагентів позивача при фактичному здійсненні господарських операцій не впливає на формування даних податкового обліку позивача.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність визначення позивачем чистого оподаткованого доходу, а отже податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 11.12.2015 року №, прийняте Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області підлягає скасуванню.

Щодо прийнятих контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2015 року №Ф-50 на суму 55559,92 грн. та рішення № від 11.12.2015 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 3961,59 грн., колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464 (далі Закон України №2464) платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті які обрати спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Під час судового розгляду справи та виходячи з акту перевірки, колегією суддів встановлено, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ґрунтується на виявленні під час проведення перевірки достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу, завищення ФОП ОСОБА_4 витрат на загальну суму 159855,15 грн.

З огляду на встановлення судом правомірності визначення позивачем чистого оподаткованого доходу, висновок податкового органу щодо неправомірного визначення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок також є необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2015 №Ф-50 Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Разом з тим, зобовязання визначені рішенням № зі сплати штрафних санкцій у розмірі 3961,59 грн., є похідними від основних вимог зі сплати донарахованих єдиного соціального внеску на суму 55559,92 грн. та податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 24230,61 грн. штрафні санкції 6057,65 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність прийнятого Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області рішення № від 11.12.2015 року.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Законом України Про судовий збір, в редакції після 1 вересня 2015 року податковий орган не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 року апелянту, Центральній обєднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу субєкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору в розмірі 987,91 грн за рахунок бюджетних асигнувань Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. по справі № 820/11825/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ) судовий збір у розмірі 987 грн. 91 коп. (дев'ятсот вісімдесят сім гривень 91 копійка) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 10.05.2016 р.