Справа № 804/9510/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" квітня 2016 р. справа №804/9510/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2015 р. у справі №804/9510/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ"

до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі Дніпропетровська ОДПІ):

- від 27.05.2015 року № (форма "Р"), у відповідності до якого ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 4 626 985,00 грн.;

- від 27.05.2015 року № (форма "Р"), у відповідності до якого ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 7 628,75 грн.;

- від 22.05.2015 року № (форма "Р"), у відповідності до якого ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 6 872 623,50 грн.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального и процесуального права.

Зазначає, що в ході перевірки встановлена нереальність здійснення господарських операцій з контрагентами позивача, зокрема, із підприємствами-постачальниками ТОВ "Коменерго-Комп", ТОВ "Форта-Ком", ТОВ "Інтервенто", ТОВ "Ліберум". ТОВ "Корола", ТОВ "Бізнескомпані" (колишня назва ТОВ "Компанія Бізнеспроект", ТОВ "Білтекс-ТД", ДП "Сантрейд", ТОВ "ТД Протеїн-Продакшн", ТОВ "КСВ-Груп", ТОВ "Алюр-ЛТД" протягом 2014 року.

Також, зазначає, що аналізом документів податкової звітності ТОВ "Коменерго-Комп", ТОВ "Форта-Ком", ТОВ "Інтервенто", ТОВ "Ліберум", ТОВ "Корола", ТОВ "Бізнескомпані" (колишня назва ТОВ "Компанія Бізнеспроект", ТОВ "Білтекс-ТД", ДП "Сантрейд", ТОВ "ТД Протеїн-Продакшн", ТОВ "КСВ-Груп", ТОВ "Алюр-ЛТД", встановлено неможливість фактичного здійснення господарських операцій через відсутність обладнання, трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Будь-яких фактів, які б могли свідчити про можливість здійснення підприємством фінансово-господарської діяльності, не встановлено.

Зазначає, що в ході перевірки ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" не надано журнал реєстрації довіреностей на отримання придбаної продукції, невідомо які безпосередньо особи приймали участь в операціях придбання товару, хто безпосередньо приймав товар в кількості та якості, де відбувався перехід права власності на товар. Також не надано сертифікатів якості (відповідності) на придбаний товар, у зв'язку з чим неможливо встановити походження придбаного товару, встановити хто є виробником (імпортером) товару.

До перевірки було надано товарно-транспортні накладні, які були оформлені з порушенням Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", а саме: у деяких випадках відсутня точна адреса пункта навантаження та розвантаження (вказано назва населенного пункту але без назви вулиці); не зазначено фактичну наявність перевезеного вантажу/товару (відсутня інформація про кількісні та вартісні показники перевезеного вантажу/товару); не вказано експедитора та не надано подорожні (маршрутні) листи.

Вказує на те, що не надання сертифікатів якості (відповідності) на придбаний товар, унеможливлює встановлення походження придбаного товару, встановлення виробника (імпортеру) товару.

Зазначає, що на порушення п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України позивачем завищено витрати у 2014 році на суму 19 320 365 грн.; на порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України позивачем завищено податкові зобов'язання з ПДВ за 2014 рік по взаємовідносинам з покупцями всього на суму 4 331 894 грн.

На порушення п.135.1, 135.2 ст.135, п.137.4 ст.137 ПК України позивачем завищено доходи всього у сумі 21 659 470 грн. за 2014 рік.

Крім того, в ході проведення перевірки було встановлено, що згідно журналу - ордеру по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" реалізовано товар у 2014 році покупцям, що підтверджено pax. 311 "Поточні рахунки в національній валюті" від яких надійшли грошові кошти на загальну суму 25 454 160 грн., що відповідач вважає безповоротною фінансовою допомогою на суму 25 454 160 грн., отже на порушення п.135.1, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137 Податкового кодексу України ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" занижено доходи на суму отриманої безповоротної фінансової допомоги всього у сумі 25 454 160 грн. за 2014 рік.

Просить скасувати постанову суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити постанову суду без змін. Надали письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період з 16.01.2015 року по 28.02.2015 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" з усіх питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.04.2013 року по 30.11.2014 року.

За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №55/22-02/38695566 від 03.02.2015 року, яким зафіксовано порушення ТОВ "Перша Протеїнова Компанія": п. 135.5.3 п.135.5 ст.135, п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, а саме занижено податок на прибуток за 2013 рік у сумі 3 701 588 грн.; п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року, а саме занижено податок на додану вартість за період з 30.04.2013 року по 30.11.2014 року на загальну суму 6 103 грн.; п.239.2 ст.239 Податкового кодексу України, а саме не подало в десятиденний строк розрахунок суми збору за вперше зареєстрований в Україні в автомобіль у 2014 році.; п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, а саме підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 3 021 498 грн.; п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, а саме завищено витрати всього у сумі 14 899 601 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України ТОВ "Перша Протеїнова компанія" завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3 483 311 грн.

На підставі акту перевірки Дніпропетровською ОДПІ були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 27.05.2015 року №, яким ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" збільшено розмір грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 4 626 985,00 грн.; № від 27.02.2015 року, яким ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" збільшено розмір грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 7 628,75 грн.

На підставі наказу Дніпропетровської ОДПІ від 18.03.2015 року №165 податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також з питань дотримання валютного та іншого законодавства за період фінансово-господарської діяльності за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №148/22-02/38695566 від 07.04.2015 року, яким зафіксовано порушення ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 4 581 749,00 грн.

На підставі акту перевірки Дніпропетровською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2015 року, яким ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" збільшено розмір грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем 4 581 749,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 290 874,50 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податковий орган визначив нереальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ "Інтервенто", ТОВ "Украгрополісся", ТОВ "ОСОБА_1 ЛТД", ТОВ "ПКФ "Восток Трейд", ТОВ "Коменерго-Комп", ТОВ "Форта-Комп", ТОВ "Ліберум", ТОВ "Корола", ТОВ "Бізнескомпані", ТОВ "Білтекс-ТД", ТОВ "Сантрейд", ТОВ "ТД Протеїн-Продакшн" та ТОВ "КСВ-Груп" з огляду на відсутність в останніх належним чином оформлених паперових носіїв, відсутність основних фондів, сертифікатів якості на товар.

Зокрема, було враховано матеріали перевірок наведених контрагентів позивача, які свідчать про здійснення ними діяльності, спрямованої на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Судом першої інстанції не прийняті посилання відповідача, як на підставу відсутності реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Інтервенто", ТОВ "Украгрополісся", ТОВ "ОСОБА_1 ЛТД", ТОВ "ПКФ "Восток Трейд", ТОВ "Коменерго-Комп", ТОВ "Форта-Комп", ТОВ "Ліберум", ТОВ "Корола", ТОВ "Бізнескомпані", ТОВ "Білтекс-ТД", ТОВ "Сантрейд", ТОВ "ТД Протеїн-Продакшн" та ТОВ "КСВ-Груп", на акти про неможливість проведення зустрічної звірки, оскільки вони не можуть вважатися безперечними доказами підтвердження нереальності спірних господарських операцій, адже факти здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами під час здійснення зазначених звірок взагалі не перевірявся, а наведені висновки складено за відсутності первинних та бухгалтерських документів підприємств, оскільки всі зазначені підприємства були відсутні за місцезнаходженням. Отже, акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є належними та допустимими доказами безтоварності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Як вбачається з акту перевірок, додатковою підставою для визнання нереальними господарських операцій, здійснених ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" з контрагентами, являється відсутність товарно-транспортних накладних на постачання товару та недоліки у їх заповненні.

Однак, згідно з пп. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того суд зазначив, що у разі підтвердження дійсного виконання вiдповiдних господарських операцій певні недоліки первинних документів є свідченням недобросовiсностi постачальника та не можуть слугувати підставою для притягнення платника податку-покупця до відповідальності.

Щодо посилань податкового органу на відсутність сертифікатів якості на товарно-матеріальні цінності, що передавались контрагентами за договорами поставки, суд зазначає, що договорами поставки не було передбачено необхідність надання таких сертифікатів.

З огляду на встановлені обставини, які підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача та досліджені докази, суд вважав помилковим висновок податкового органу щодо непідтвердження реальності проведених господарських відносин між ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" та контрагентами.

З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" та ТОВ "Інтервенто", ТОВ "Украгрополісся", ТОВ "ОСОБА_1 ЛТД", ТОВ "ПКФ "Восток Трейд", ТОВ "Коменерго-Комп", ТОВ "Форта-Комп", ТОВ "Ліберум", ТОВ "Корола", ТОВ "Бізнескомпані", ТОВ "Білтекс-ТД", ТОВ "Сантрейд", ТОВ "ТД Протеїн-Продакшн" та ТОВ "КСВ-Груп" є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку, зокрема, при визначені об'єкту оподаткування податком на додану вартість та при формуванні податкової звітності з податку на прибуток приватних підприємств.

Колегія суддів вважає правильними такі висновки суду першої інстанції та не приймає доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем було надано розрахунок донарахування податків та штрафних санкцій за кожним порушенням податкового законодавства (а.с.242-245 т.6).

Щодо нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами позивача.

ТОВ "Коменерго-комп" та позивач уклали договір поставки №2804/14 від 28.04.2014 року, в результаті чого позивачем було придбано шрот соняшниковий на адресу ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" на загальну суму 3 572 706,10 грн., які були сплачені постачальнику повністю (а.с.61 т.1). Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а. В акті перевірки описаний зміст господарської операції, вказані перевізники товару (ТОВ "Компанія "Летерано", ТОВ "Ліріда"), зазначені номери автомобілів та прізвища водіїв; оформлені видаткові та податкові накладні.

Позивачем 26.05.2014 року також було укладено договір поставки №26/0514 з ТОВ "Форта-Ком", в результаті чого було здійснено придбання шроту соняшникового та макухи соняшникової на загальну суму 459 010,20 грн., які були сплачені позивачем повністю, що підтверджується актом перевірки (а.с. 67 т.1). Товар постачався на умовах, аналогічних умовам постачання з ТОВ "Коменерго-комп", підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, зафіксованими в акті перевірки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Ліберум". Судом встановлено, що 06.04.2014 року позивачем було укладено договір поставки №604/1 з ТОВ "Ліберум", в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" на загальну суму 3 404 811,30 грн., які були сплачені у квітні-травні 2014 року на розрахунковий рахунок ТОВ "Ліберум". Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а. (а.с. 115 т. 1). В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що вид діяльності підприємства - оптова торгівля фруктами та овочами, отже даний вид діяльності не має відношення до вказаного в податкових і видаткових накладних товару.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Бізнескомпані" (колишня назва "Компанія Бізнеспроект"). Судом встановлено, що 27.01.2014 року позивачем було укладено договір поставки №1-27 з ТОВ "Бізнескомпані", в результаті чого позивачем було придбано шрот соняшниковий та макуху соняшникову на загальну суму 4 202 170,68 грн., які були сплачені постачальнику у лютому-березні 2014 року. Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а. Зміст господарської операції, первинні бухгалтерські та податкові документи були досліджені під час перевірки та описані в акті (а.с. 144 т.1). Доводи заявника апеляційної скарги щодо відсутності реєстрації податкових накладних ТОВ "Бізнескомпані" в Єдиному реєстрі податкових накладних, на думку колегії суддів, не доводяться належними доказами та ґрунтуються на даних акта про неможливість проведення зустрічної звірки (а.с.148 т.1). Відсутність певних товарно-транспортних накладних на підтвердження перевезення товару також не може свідчити про безтоварність господарської операції, оскільки у відповідності до умов договору поставка товару здійснюється силами постачальника та за його рахунок, отже позивач не є стороною договору перевезення, а тому не несе відповідальність за належне юридичне оформлення господарської операції з перевезення вантажу.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Корола" (в минулому ТОВ "Юніком Сервіс"), судом встановлено, що 03.03.2014 року позивачем було укладено договір поставки №303-3 з ТОВ "Юніком-Сервіс" (правонаступник ТОВ "Корола), в результаті чого було поставлено шрот соняшниковий на адресу ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" на загальну суму 1 377 416,30 грн., які були перераховані у березні-квітні 2014 року на розрахунковий рахунок ТОВ "Юніком-Сервіс" (акт, а.с. 151 т.1). Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.

Твердження заявника апеляційної скарги про проведення ОДПІ зустрічної звірки позивача щодо підтвердження відомостей отриманих від особи, яка мала правові відносини з ТОВ "Компанія Бізнеспроект" і ТОВ "Корола" за березень 2014 року, за результатами якої складено акт №425/22-04//38695566 від 14.07.2014 року жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "КСВ-ГРУП". Судом встановлено, що 30.06.2014 року позивачем було укладено договір поставки №3006/14/5 з ТОВ "КСВ-груп", в результаті чого було придбано шрот соняшниковий та макухи соняшникової на адресу ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" на загальну суму 3 266 402,62 грн., які у липні-вересні 2014 року були сплачені на розрахунковий рахунок ТОВ "КСВ-Груп". Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а. Доводи заявника апеляційної скарги не містять даних, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо підприємства "Білтекс" (колишня назва ТОВ "Елтекс"). Судом встановлено, що 02.06.2014 року позивачем було укладено договір поставки №20614/5 з ТОВ "Білтекс-ТД", в результаті чого позивачем було придбано шрот соняшниковий та макуху соняшникову на адресу ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" на загальну суму 5 655 079,50 грн., яка була перерахована у червні-липні 2014 року на розрахунковий рахунок ТОВ "Білтекс-ТД". Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а. Зміст господарської операції досліджений під час перевірки, в акті перевірки відображені всі первинні документи, якими підтверджено її здійснення (а.с.203 т.1). Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на не відповідності видів діяльності підприємства здійсненій господарській операції та неможливості проведення зустрічної звірки.

Щодо взаємовідносин з ДП "Сантрейд". Судом встановлено, що ДП "Сантрейд" та ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" дійсно уклали договори поставки: №683071 від 02.06.2014 року, №683716 від 10.06.2014 року, №682732 від 28.05.2015 року та №683712 від 06.06.2014 року, згідно яких було придбано позивачем шрот соняшниковий та лушпиння соняшника на умовах FCA зі складу, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 46.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вид діяльності ДП "Сантрейд" складське господарство, отже не має відношення до виробництва та реалізації шроту та олії соняшникової.

Щодо ТОВ "Торговий Дім "Протеїн Продакшн". Судом встановлено, що 10.09.2013 року позивачем було укладено договір поставки №ППК-10-09 з ТОВ "Торговий Дім "Протеїн-Продакшн", в результаті чого було здійснено придбання шроту соняшникового та шроту соєвого на адресу ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" на загальну суму 804 442,00 грн., яка була сплачена постачальнику у червні 2014 року на розрахунковий рахунок ТОВ "ТД "Протеїн-Продакшн". Товар постачався на умовах EXW ТОВ "ТД "Протеїн Продакшн" м. Кіровоград, с. Нове, вул. Ливарна, 10. (акт, а.с.212 т.1).

Податковий орган посилається на те, що зустрічною звіркою, за результатами якої складено акт №534/22-04/38695566 від 08.10.2014 року, не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами-постачальниками ТОВ "Білтекс-ТД", ДП "Сантрейд", ТОВ "Торговий Дім "Протеїн Продакшн". Проте, такий доказ в матеріалах справи відсутній, отже, посилання на нього є безпідставним.

Щодо ТОВ "Алюр-лтд", колегією суддів встановлено, що позивачем було укладено з цим контрагентом договір поставки №330 від 30.01.2014 року на поставку шроту соняшникового, макухи соняшникової та олії соняшникової на суму 294 671,40 грн., які сплачені постачальнику повністю у березні 2014 року. Зміст господарської операції та первинні документи відображені в акті перевірки. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неможливості проведення зустрічної звірки.

Доводи заявника апеляційної скарги не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Відповідач не спростовує твердження позивача та не наводить відповідного нормативного обґрунтування щодо необхідності сертифікації шроту соняшникового та макухи. Стосовно наявності окремих недоліків товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає, що наявність незначних недоліків первинних документів є обставинами, які самі по собі не є безумовним свідченням нереальності господарської операції; крім того, окремі недоліки таких документів, зокрема товарно-транспортних накладних, є порушенням порядку заповнення цих документів, допущених постачальником, а відтак такі недоліки не можуть слугувати підставою для донарахування податкових зобовязань платнику податків.

Щодо тверджень відповідача про невідповідність господарської операції видам діяльності підприємства, колегія суддів зазначає, відповідач не наводить правового обґрунтування своєї позиції та відповідних доказів. Разом з тим, виходячи з принципу свободи підприємницької діяльності, встановленого ст. 6, 42 Господарського кодексу України, підприємству не заборонено займатись будь-якою діяльністю, не забороненою законом.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до позиції податкового органу, яка ґрунтується на актах про неможливість проведення зустрічної звірки, висновках про відсутність умов для здійснення господарської діяльності.

Також, слід зазначити, що законодавством не предявляються вимоги до субєктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосубєктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Таких доказів суду не надано.

Зазначені контрагенти позивача перебували на час здійснення господарських операцій на податковому обліку. Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Порушення контрагентом правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності (відсутність за місцем реєстрації, несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди за умови відсутності доказів недобросовісності такого платника.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

З огляду на діюче податкове законодавство про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Посилання відповідача на інформацію, яка містить в базі даних ОДПІ, зокрема, наявність довідки про неможливість здійснити зустрічну звірку, не може вважатись належним доказом нереальності господарської операції між позивачем та його контрагентом.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Інтервенто".

Доводи заявника апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вид діяльності цього підприємства будівництво житлових та нежитлових приміщень - не має відношення до товару, вказаного у податкових та видаткових накладних, а саме шроту соняшникового. Аналізом документів податкової звітності встановлено неможливість здійснення підприємством фінансово-господарської діяльності. Податковий орган посилається на акт перевірки від 16.04.2014р. №894/04-61-22-4/38198809 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Інтервенто" () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період січень 2014 року, складений фахівцями ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська. Згідно вказаного акта (витяг), до ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська надійшов акт від 03.04.2014р. № 943/26-59-22-03/38781508 "Про неможливість проведення зустрічної звірки" суб'єкта господарювання ТОВ "АВИСТ" () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р.

Згідно наданих пояснень директора ОСОБА_4 транспортування товару не відбувалося.

Дніпропетровською ОДПІ проведено зустрічну звірку ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" щодо підтвердження відомостей отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ "Інтервенто" () за січень 2014 року, за результатами якої складено акт № 354/22-04/38695566 від 13.06.2014р.

Даною перевіркою документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником ТОВ "Інтервенто" за січень 2014 року, їх вид, обсяг, якість та розрахунки та встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" операцій по ланцюгу постачання з контрагентами-покупцями ТОВ "Україна 2001", СТОВ "Придніпровське", ПАФ "Подоляка", СТОВ "АФ "Оржицька", ТОВ "Леляківське", ПСП "Кумари", ТОВ "Подільський господар", ФГ "Агрофірма "Базіс", ПАОП "Зоря", ТОВ "Фідленс Україна", ТОВ "Зернопродукт МХП", ТОВ "Галичина-Захід".

Колегія суддів, усуваючи неповноту дослідження судом першої інстанції обставин справи щодо взаємовідносин позивача із зазначеним контрагентом, звертає увагу на наступне.

Між товариством "Перша протеїнова компанія" та його контрагентом ТОВ "Інтервенто" укладено договір поставки № 0107213 від 01.07.2013 року, за яким позивач придбав шрот соняшниковий, макуху соняшникову. Право власності на товар, згідно умов договору, переходить до позивача з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної на товар. Передача товару здійснюється на умовах EXW Дніпропетровська область, м. Верхівцеве. Первинні документи, якими оформлена господарська операція, досліджені під час перевірки та описані в акті (а.с. 91-94 т.1). Постачання товару відбулося в січні 2014 року на суму 2 294 788,80 грн. Сплачено за отриманий товар станом на час перевірки повністю.

Доводи заявника апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вид діяльності цього підприємства будівництво житлових та нежитлових приміщень не має відношення до товару, вказаного у податкових та видаткових накладних, а саме шроту соняшникового. Аналізом документів податкової звітності встановлено неможливість здійснення підприємством фінансово-господарської діяльності. Податковий орган посилається на акт перевірки від 16.04.2014 №894/04-61-22-4/38198809 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Інтервенто" () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період січень 2014 року, складений фахівцями ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська. Згідно вказаного акта (витяг), до ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська надійшов акт від 03.04.2014р. № 943/26-59-22-03/38781508 "Про неможливість проведення зустрічної звірки" суб'єкта господарювання ТОВ "АВИСТ" () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період: з 01.01.2014 по 31.01.2014р.

Згідно наданих пояснень директора ОСОБА_4 транспортування товару не відбувалося.

Дніпропетровською ОДПІ проведено зустрічну звірку ТОВ "Перша Протеїнова Компанія", щодо підтвердження відомостей отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ "Інтервенто" () за січень 2014 року, за результатами якої складено акт № 354/22-04/38695566 від 13.06.2014.

Даною перевіркою документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником ТОВ "Інтервенто" за січень 2014 року, їх вид, обсяг, якість та розрахунки та встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Перша Протеїнова Компанія" операцій по ланцюгу постачання з контрагентами-покупцями ТОВ "Україна 2001", СТОВ "Придніпровське", ПАФ "Подоляка", СТОВ "АФ "Оржицька", ТОВ "Леляківське", ПСП "Кумари", ТОВ "Подільський господар", ФГ "Агрофірма "Базіс", ПАОП "Зоря", ТОВ "Фідленс Україна", ТОВ "Зернопродукт МХП", ТОВ "Галичина-Захід".

Отже, висновки податкового органу щодо нереальності господарської операції з контрагентом ТОВ "Інтервенто" ґрунтуються на податковій інформації, отриманій, в тому числі, під час перевірки взаємовідносин контрагента з ТОВ "Авист", з яким провести зустрічну звірку виявилось неможливим, а угода між ними визнана податковим органом нікчемною.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідача є безпідставними та необґрунтованим, а докази, на підставі яких вони здійснюються, є неналежними. Так, немає жодних підстав вважати, що постачальником товару, який придбавався позивачем у ТОВ "Інтервенто" , було саме ТОВ "Авист" та саме в період січень 2014 року, оскільки це лише припущення відповідача, яке не підтверджується належними доказами.

Посилання відповідача на пояснення директора ТОВ "Інтервенто" ОСОБА_4 щодо відсутності транспортування товару також не може бути взято судом до уваги, оскільки, як встановлено судом, поставка товару відбувалась за умовами поставки EXW: покупець несе всі витрати по переміщенню товару з території продавця до місця призначеня. Аналогом такого терміну є "самовивіз". Поставка позивачем товару своїм покупцям здійснювалась зі складу ТОВ "Інтервенто". Тобто, транспортування товару від складу ТОВ "Інтервенто" до позивача не відбувалось, а тому відсутність товарно-транспортних накладних не спростовує наявності господарської операції. Щодо дослідження відповідачем транспортування товару до покупців позивача, то це не охоплює взаємовідносин із ТОВ "Інтервенто". Крім того, слід зазначити, що документи, обумовлені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Також, колегія суддів наголошує, що немає підстав вважати, що діяльність ТОВ "Інтервенто" здійснювалась поза межами правового поля, оскільки відсутні належні докази (постанова, вирок суду), які б підтверджували ці обставини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина друга статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні адміністративних справ.

Стосовно доводів податкового органу щодо віднесення отриманого доходу від реалізації продукції покупцям до безповоротної фінансової допомоги, яку на думку відповідача, отримано за січень 2014 року позивачем в сумі 25 454 160 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст.14 ПК України безповоротною фінансовою допомогою є сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Згідно пп. 135.5.4, пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають, зокрема: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи; суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.10 статті 137 Податкового кодексу України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Оскільки відповідачем не спростовані висновки суду першої інстанції щодо реального здійснення позивачем господарських операцій із своїми контрагентами-постачальниками, колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що витрати на придбання товару не можуть бути віднесені до складу витрат, які визначають обєкт оподаткування податком на прибуток та формують податковий кредит.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно відображені витрати, які визначають обєкт оподаткування, а податковим органом безпідставно зроблено висновок про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги. Крім того, вбачається, що позивач не мав таких операцій протягом спірного періоду, які підпадають під визначення, наведене в указаних вище нормах Податкового кодексу України.

У відповідності до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції достатньо повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2015 року задоволено частково клопотання відповідача та відстрочено йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду від 25.09.2015р. до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до матеріалів справи, на час розгляду апеляційної скарги відповідачем не було сплачено судовий збір в сумі 5 359 грн. 20 коп. (1218грн.*4*1,1).

Отже, судовий збір в сумі 5 359 грн. 20 коп. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2015 р. у справі №804/9510/15 залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 5 359 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун