Справа № 537/1830/16-а
Суддя: Мурашова Н. В.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/1830/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В., за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши в судовому засіданні в м. Кременчук адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень та скасування постанови про адміністративне правопорушення

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою серії ПС2 №666021 від 03.03.2016 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення в розмірі 255 грн., по факту що 03.03.2016 року об 11 год. 20 хв., він керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вулиці Макаренко та провулка Мирного в м. Кременчук Полтавської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, які переходили дорогу по пішохідному переходу, а продовжив рух на своєму автомобілі, чим порушив п. 18.1 ПДР. ОСОБА_2 вважав протиправними, вчиненими з перевищенням компетенції, дії працівника поліції щодо винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 стверджував, що коли він переїжджав через пішохідний перехід, на ньому не було пішоходів, а тому він не мав обов'язку зупиняти транспортний засіб. В постанові не зазначено прізвище потерпілого пішохода, якому він не надав переваги у русі, а також свідків правопорушення. Відсутній відеозапис правопорушення. Працівниками поліції безпідставно не складено протокол про адміністративне правопорушення, хоча він одразу заперечував свою вину. ОСОБА_2 вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З огляду на наведене він звернувся до суду за захистом своїх прав. Просив встановити відсутність компетенції поліцейського роти №2 УПП в м. Кременчук рядового ОСОБА_3 щодо складення постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2 №666021 від 03.03.2016 року; скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №666021 від 03.03.2016 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд їх задовольнити. Пояснив, що в березні 2016 року коли він проїжджав перехрестя вулиці Макаренко та провулка Мирного в м. Кременчук, то на пішохідному переході були відсутні пішоходи. Дійсно на тротуарі стояла молода жінка 20-25 років, яка розмовляла по телефону, але вона не переходила дорогу. Пояснив, що він рухався з невеликою швидкістю з дотриманням правил дорожнього руху, позаду нього рухався патрульний автомобіль поліції, а попереду інший автомобіль, який також не зупинявся перед пішохідним переходом. Він не міг здійснити випередження автомобіля, який зі слів поліцейських зупинився попереду нього, оскільки дорога має лише одну смугу для руху в одному напрямку. Через деякий час його зупинили патрульні поліцейські, попросили надати документи для ознайомлення та без з'ясування обставин справи склали постанову про адміністративне правопорушення. Оскільки ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху, тому він відмовився отримувати постанову. Постанова була направлена йому поштовим зв'язком, і після отримання він одразу оскаржив її до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що водій ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 18.1 ПДР України, 03.03.2016 року в 11 год. 20 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті вул. Макаренка та пров. Мирного в м. Кременчук, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, за що правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглянута на підставі ч.1 ст. 276 КУпАП, за місцем його вчинення, уповноваженою особою. Вина ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків працівників патрульної поліції. З огляду на наведене, просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши подані докази, заслухавши учасників процесу, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_2 задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що поліцейським роти №2 УПП в м. Кременчук рядовим ОСОБА_3, винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС 2 №666021, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп., по факту, що 03.03.2016 року об 11 год. 20 хв., він керуючи автомобілем НОМЕР_3, на перехресті вулиці Макаренко та провулка Мирного в м. Кременчук Полтавської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, які переходили дорогу по пішохідному переходу, а продовжив рух на своєму автомобілі, чим порушив п.18.1 ПДР.

В порушення вимог ст. 283 КУпАП, зазначена постанова про адміністративне правопорушення серія ПС 2 №666021 не містить дати розгляду справи.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали показання, що працюють в патрульній поліції м. Кременчука. В березні 2016 року виконуючи свої службові обов'язки здійснювали патрулювання в службовому автомобілі. Коли вони рухалися по вул. Макаренка в м. Кременчук, попереду них рухалося 2 автомобіля, а саме невстановлений автомобіль й за ним автомобіль ВАЗ 2105 під керуванням ОСОБА_1 Перед нерегульованим пішохідним переходом невстановлений автомобіль зупинився, щоб пропустити молоду жінку років 20-25, яка переходила дорогу. Проте автомобіль під керуванням ОСОБА_1 продовжив рух, здійснивши випередження автомобіля, що зупинився. Оскільки це все сталося миттєво, і жінка переходила дорогу зі сторони автомобіля, що зупинився, то ОСОБА_2 не міг її бачити. Патрульні поліції це бачили, бо рухалися позаду. Для того, щоб притягнути до відповідальності особу, яка вчинила правопорушення, вони продовжили рух і зупинили автомобіль ОСОБА_1 через помітну відстань. З цих підстав патрульні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не змогли відібрати пояснення у потерпілої особи, яку на пішохідному переході не пропустив ОСОБА_2, чи встановити і допитати свідків правопорушення. Водій ОСОБА_2 та його пасажир заперечували проти складання постанови, відмовилися її отримувати чи підписувати. Тому копія постанови була направлена ОСОБА_1 поштовим зв'язком.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання, що в березні 2016 року вона була пасажиром автомобіля ВАЗ, який під керуванням ОСОБА_1 рухався в м. Кременчук. Коли вони проїжджали перехрестя на вулиці Макаренко біля школи, то на пішохідному переході були відсутні пішоходи. Дійсно на тротуарі стояла молода жінка 20-25 років, яка розмовляла по телефону, але вона не переходила дорогу. Пояснила, що вони рухалися з невеликою швидкістю з дотриманням правил дорожнього руху, позаду них рухався патрульний автомобіль поліції, а попереду інший автомобіль, який також не зупинявся перед пішохідним переходом. Вони не здійснювали випередження автомобіля. Через деякий час їх зупинили патрульні поліцейські, попросили надати документи для ознайомлення та склали постанову про адміністративне правопорушення. Оскільки ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху, тому він відмовився отримувати постанову.

Суду не було подано відео адміністративного правопорушення, в якому ОСОБА_2 був визнаний винуватим.

Відповідно до ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Не зважаючи на те, що обовязок доказування лежить на відповідачі, ним не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б могли підтвердити вину ОСОБА_2 у порушенні п. 18.1 ПДР, якими передбачено, що Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Навпаки, самі патрульні поліції дали суду показання, що ОСОБА_2 не міг бачити пішохода, який переходив пішохідний перехід, оскільки він закривався автомобілем, який зупинився попереду нього перед переходом. Тобто фактично підтвердили, що він не порушував п. 18.1 ПДР.

Незважаючи на наведене, ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 18.1 ПДР.

В ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Стаття 122 КУпАП є бланкетною нормою права. Тому при її правозастосуванні необхідно зазначати конкретний нормативний припис чи нормативний акт, до якого вона відсилає, тобто конкретний пункт Правил дорожнього руху, який особою порушено і за що вона притягується до адміністративної відповідальності.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на пояснення патрульних поліції, які склали постанову про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення п. 18.4 ПДР, відповідно до якої якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до принципу змагальності та диспозитивності судового процессу, суд не може вийти за межі пред'явленого обвинувачення.

А тому предметом розгляду суду не може бути порушення ОСОБА_1 інших правил дорожнього руху, ніж зазначено в постанові.

З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 не порушував п.18.1. ПДР при проїзді пішохідного переходу, а тому в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Тому постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №666021 від 03.03.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122. КУпАП, із накладенням стягнення за в розмірі 255 грн. необхідно скасувати.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень поліцейського роти №2 УПП в м. Кременчук рядового ОСОБА_3 щодо складення постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2 №666021 від 03.03.2016 року.

Так, відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені частиною першою, другою і третьої статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про Національну поліцію", Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку тощо.

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про Національну поліцію", у складі поліції функціонує в тому числі і патрульна поліція.

Згідно ст. 23 ЗУ "Національну поліцію", Поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоровю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, тощо.

Згідно ст.80 ЗУ "Про Національну поліцію", установлюються таке спеціальне звання поліцейських: спеціальні звання молодшого складу рядовий поліції.

З аналізу наведених вимог Закону вбачається, що поліцейський роти №2 УПП в м. Кременчук рядовий поліції ОСОБА_3 є особою, яка уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, та накладати стягнення.

Також щодо доводів позивача про неправомірність дій рядового поліції ОСОБА_3, який не складав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає за необхідне роз'яснити наступне.

Відповідно до ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. В зазначених випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

За таких обставин суд вважає за необхідне частково задовольнити позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 6 -10, 14, 23, 71, 72, 86, 122, 138, 139, 143, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського роти №2 УПП в м. Кременчук рядового ОСОБА_3 серії ПС2 №666021 від 03.03.2016 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням стягнення в розмірі 255 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_6