Справа № 754/5062/16-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/260/16
Справа №754/5062/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києвв про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.12.2004 року вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст.. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок без обмеження максимального розміру пенсії. Після призначення пенсії вона продовжувала працювала на прокурорсько-слідчих посадах і звільнилася з органів прокуратури України з 12.03.2014 року за власним бажанням у зв"язку з виходом на пенсію за вислугу років. Стаж роботи в органах прокуратури становить 20 років 3 місяці 11 днів. 08.04.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії за вислугу років відповідно до вказаного Закону у зв"язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.12.2015 року, та виплатити заборгованість. Але листом від 08.04.2016 року відповідач відмовив у проведенні відповідного перерахунку, посилаючись на те, що підстав для цього немає. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії посадових осіб відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв"язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, згідно заяви від 08.04.2016 року та довідки Генеральної прокуратури України від 30.03.2016 року № 18-553зп про заробітну плату; зобов"язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, починаючи з 01.12.2015 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 30.03.2016 року № 18-553зп про заробітну плату, без обмеження її максимального розміру та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Стороною відповідача до суду було надано заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких дії відповідача відповідають вимогам діючого законодавства, а тому підстав для здійснення перерахунку немає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку у Лівобережному об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнобов"язкове державне пенсійне страхування, без обмеження максимального розміру пенсії.

Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати на прокурорсько-слідчих посадах і звільнилася з органів прокуратури України з 12.03.2014 року за власним бажанням у зв"язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". Стаж роботи позивачки на день звільнення складав 20 років 3 місяці 11 днів.

Перерахунок пенсії позивача, як працівника прокуратури, проводиться відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а саме у зв′язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

У квітні 2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії за вислугу років у зв"язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.12.2015 року, та виплату заборгованості, додавши до заяви довідку Генеральної прокуратури України від 30.03.2016 року № 18-553зп про заробітну плату.

Листом відповідача від 08.04.2016 року позивачці було відмовлено у проведення перерахунку, при цьому відповідач послався на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213, яким з 01.06.2015 року норми закону щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України втратили чинність, а тому з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Аналізуючи правомірність такої відмови у здійсненні перерахунку пенсії Позивачці, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" № 3668-VІ), що набрав чинності з 01.10.2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, а саме: "Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії".

Таким чином, з 01.10.2011 року положення частини першої ст. 50-1 вказаного Закону щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку із внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 вказаного Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що згідно із ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21- 348а13, постанові від 17 грудня 2013 року у справі № 21-445а13.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 01.06.2015 в порядку та на умовах, визначених вищевикладеними законами, призначення та перерахунок пенсії не здійснюється.

Аналізуючи вказані норми закону, та, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи те, що позивачка 08.04.2016 року звернулася до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, Лівобережне об"єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві повинно було керуватися ст.. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова Відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці у розмірах, що встановлені законом, є неправомірними.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про прокуратуру", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києвв про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв"язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, згідно заяви від 08.04.2016 року та довідки Генеральної прокуратури України від 30.03.2016 року № 18-553зп про заробітну плату.

Зобов"язати Лівобережне об"єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, починаючи з 01.12.2015 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 30.03.2016 року № 18-553зп про заробітну плату, без обмеження її максимального розміру та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Державно бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: