Справа № 2а-8510/12/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/353/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача Пацурковської О.М.,

представника відповідача Шипілової С.-Х.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012 у справі №2-а-8510/12/2070 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012, позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 27.03.2012 №, від 25.06.2012 №, від 25.06.2012 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби 25.12.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 20.02.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, статей 7, 9, 11, 86, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Харкові була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Комунального підприємства «Харківводоканал» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток у І-ІІІ кварталі 2011 року та податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами у період лютий, березень, квітень, травень, серпень 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункту 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Харкові складено акт від 12.03.2012 №159/47-0/03361715 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.03.2012 № про збільшення суми податкового зобов'язання по ПДВ на 189729,00грн. та застосування штрафних санкцій на 8306,50грн.; від 27.03.2012 № про збільшення суми податкового зобов'язання по податку на прибуток підприємств на суму 86720,00грн.; від 27.03.2012 № про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 791493,00грн.

За результатами адміністративного оскарження скасовано податкові повідомлення-рішення від 27.03.2012 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 3,00грн., від 27.03.2012 № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток 189728,00грн., , у зв'язку з чи відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.06.12012 №, від 25.06.12012 №; податкове повідомлення-рішення від 27.03.2012 № залишено без змін.

Підставою для визначення податкових зобов'язань слугував висновок податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго», Товариством з обмеженою відповідальністю «НТФ «Полісток», Публічним акціонерним товариством «Коннектор».

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до валових витрат зараховуються суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснених як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються платником податку для їх подальшого використання у господарській діяльності, під якою розуміється будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, реальність спірних господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго», Товариством з обмеженою відповідальністю «НТФ «Полісток», Публічним акціонерним товариством «Коннектор» підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства, зокрема, договорами підряду від 11.03.2011 №44/3-КС/11 щодо виконання роботи по капітальному ремонту першої секції аеротенка інв. №913 на Комплексі біологічної очистки «Безлюдівський»; від 14.03.2011 №346-Д щодо виконання комплексу робіт по технічному переоснащенню системи збору, обробки та передачі інформації по обліку споживання електроенергії на визначених об'єктах; від 17.06.2010 №90/6-ПД/10 щодо виконання комплексу робіт з ремонту високовольтних свічок 6 кВ з заміною високовольтних вимикачів та пристроїв РЗА, Головної каналізаційної насосної станції ЗРП-6кВ 2-ї секції шин на Комплексі біологічної очистки «Диканівський»; від 17.06.2010 №88/6-ПД/10 щодо виконання комплексу робіт з ремонту високовольтних свічок 6кВ з заміною високовольтних вимикачів та пристроїв РЗА, Головної каналізаційної насосної станції ЗРП-6кВ 1-ї секції шин на Комплексі біологічної очистки «Диканівський»; від 10.02.2010 №6/2 щодо виконання комплексу робіт з ремонту високовольтних свічок 6кВ на 1-ї секції шин 6кВ у кількості 11 шт. з заміною високовольтних вимикачів та пристроїв РЗА на Комплексі біологічної очистки «Безлюдівський», договором поставки пластикових труб від 27.03.2009 №106/3-ПЦ/09; договірними цінами; кошторисами (локальними кошторисами, відомостями ресурсів, розрахунками загальновиробничих витрат та пояснювальними записками); актами виконаних робіт; податковими накладними; прибутковим ордером; довіреністю та книгою реєстрації виданих довіреностей; подорожнім листом; видатковою; платіжними дорученнями; актами передачі простих векселів; актом взаємозаліку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що укладання договорів підряду обумовлено клопотанням структурних підрозділів позивача щодо необхідності ремонтних робіт для додержання технологічних процесів очищення стічних вод, вимогою АК «Харківобленерго» як енергопостачальника про заміну системи обліку споживання електроенергії на об'єктах позивача.

Факт виконання робіт саме працівниками контрагентів позивача підтверджується листами про допуск на територію підприємства працівників та автомобілів, актами-допуску та журналів інструктажів з охорони праці та ввідних інструктажів.

На момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти позивача були у встановленому порядку зареєстрованими як юридичні особи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» та Товариство з обмеженою відповідальністю «НТФ «Полісток», які виконували підрядні роботи для позивача, мали відповідні ліценції на виконання будівельних робіт.

В той же час, відповідачем не надано до суду доказів щодо можливої фіктивної діяльності контрагентів позивача.

Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012 у справі №2-а-8510/12/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв