Справа № 810/165/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/165/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 квітня 2016 року № 810/165/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим Калини О.Л. в інтересах держави в особі Фонду майна Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна України до Торгово-промислової палати України, третя особа – ТОВ «Пан Укрейн» про визнання недійсним сертифікату,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим Калина О.Л. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду майна Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна України до Торгово-промислової палати України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Пан Укрейн» про визнання недійсним сертифікату №892 від 13.10.2014 про форс-мажорні обставини, виданого Торгово-промисловою палатою України Товариству з обмеженою відповідальністю «Пан Укрейн».

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

В силу частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Отже, прокурор може звертатися до суду в інтересах держави, які, в свою чергу, можуть бути пов'язані з необхідністю захисту прав державних органів, а також підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", у даному випадку, слід розуміти як орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Обґрунтовуючи в чому полягає порушення інтересів держави прокурор зазначив, що необґрунтована видача Торгово-промисловою палатою України Товариству з обмеженою відповідальністю сертифікату №892 від 13.10.2014 про форс-мажорні обставини створило ситуацію, за якої ТОВ «Пан Укрейн» фактично користуючись державним майном України на підставі договору оренди не сплачує орендних платежів до бюджету, чим порушуються економічні інтереси держави.

При цьому, у якості органу, уповноваженого здійснювати захист своїх прав та інтересів шляхом звернення до суду з даним адміністративним позовом прокурором у позовній заяві визначено Фонд майна Автономної республіки Крим та Фонд державного майна України.

Оцінюючи правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, 20.08.2004 між Фондом майна Автономної Республіки Крим (Орендодавець) та ТОВ «Пан Укрейн» (Орендар) укладений договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства Міністерства оборони України «Центральна військова туристська база «Кічкіне», розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт Лівадія, п/в Лівадія-1.

Додатковою угодою від 08.09.2005, укладеною між Фондом майна АР Крим та ТОВ «Пан Укрейн», сторони продовжили дію договору оренди від 20.08.2004 до 19.08.2024.

5 грудня 2012 року між Фондом державного майна України, ТОВ «Пан Укрейн» та Фондом майна Автономної Республіки Крим був укладений договір до договору оренди від 20.08.2004 , яким встановлено, що з 05.12.2012 Орендодавцем за договором оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства Міністерства оборони України «Центральна військова туристська база «Кічкіне» від 20.08.2004, є Фонд державного майна України.

Таким чином, з 05.12.2012 сторонами договору оренди від 20.08.2004 є Фонд державного майна України та ТОВ «Пан Укрейн».

Отже, на момент звернення прокурора з позовною заявою Фонд майна Автономної республіки Крим не є стороною у правовідносинах, що виникли у зв'язку із виконанням договору оренди від 20.08.2004.

Суд зазначає, що у матеріально-правовому значенні адміністративний позов - це матеріально-правова вимога позивача, що звернута через суд до зобов'язаної особи, спрямована на захист порушених прав, свобод чи законних інтересів у сфері публічно-правових відносин у спосіб, передбачений законом, що регулює спірні правовідносини.

Із змісту статей 6, 104, 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що позов завжди має індивідуальний характер і спрямований на захист конкретних прав, свобод чи інтересів конкретної особи в її відносинах з конкретним суб'єктом владних повноважень, а у випадку пред'явлення позову суб'єктом владних повноважень - держави з приводу здійснення владної управлінської функції. Тому позовні заяви мають чітко ідентифікувати позивача, вказувати на суб'єкта, який є відповідачем у справі, визначати суб'єктивне право, що підлягає захисту, яке порушив відповідач, а також містити конкретні вимоги до відповідача, які суд має застосувати з метою захисту порушеного права.

З урахуванням статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

Поряд з цим, позовна заява не містить посилань на підстави для представництва інтересів Фонду майна Автономної республіки Крим у суді у порядку, визначеному частиною 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, що є недоліком позовної заяви.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за подання суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

Тобто, за вимогу немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

У якості документу про сплату судового збору прокурором до позовної заяви долучено платіжне доручення від 22.12.2015 №493 на суму 1218,00 грн.

У позовній заяві прокурор просить відстрочити сплату решти судового збору у розмірі 160,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, єдиною підставою, з урахуванням якої суд може звільнити особу від сплати судового збору, є її майновий стан. Жодної іншої підстави для постановлення судом ухвали про звільнення сторони від сплати судового збору, ні Закон України «Про судовий збір», ні Кодекс адміністративного судочинства України не передбачають.

Доводячи наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на цільове призначення коштів Прокуратури Автономної Республіки Крим області та відсутність асигнувань для сплати судового збору.

Однак позивачем до суду не надано як кошторису, так і жодних доказів неможливості перекидки бюджетних асигнувань в межах затвердженого кошторису на сплату судового збору, відсутності економії фонду оплати праці та у разі його наявності, неможливості спрямування їх на сплату судового збору, відмову відповідних органів про здійснення відповідного розподілу тощо.

Водночас, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи.

Разом з цим якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Прокуратура Автономної Республіки Крим є бюджетною установою, спірні правовідносини виникли в результаті реалізації останньою владних управлінських функцій.

За таких обставин суд вважає, що наведені у клопотанні підстави є недостатніми для його задоволення.

В силу положень статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання безпосередньо до суду:

- доповнення (уточнення) до поданої позовної заяви із зазначенням обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави саме в особі Фонду майна Автономної Республіки Крим та докази того, що даний суб'єкт владних повноважень здійснює функції держави у спірних правовідносинах, тобто є орендодавцем за договором оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства Міністерства оборони України «Центральна військова туристська база «Кічкіне» та, як наслідок, має відповідну компетенцію та повноваження щодо стягнення заборгованості з орендної плати за таким договором оренди;

- за відсутності надання належних доказів щодо порушення інтересів держави саме в особі Фонду майна Автономної Республіки Крим привести суб'єктний склад учасників процесу відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням статті 60 цього Кодексу шляхом подання уточненого адміністративного позову;

- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі, що визначений статтею 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням суми сплаченого судового збору, відповідно до платіжного доручення від 22.12.2015 №493.

Керуючись статтями 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим Калини О.Л. в інтересах держави в особі Фонду майна Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна України до Торгово-промислової палати України, третя особа – ТОВ «Пан Укрейн» про визнання недійсним сертифікату, - залишити без руху.

2. Прокурору у строк до 25 травня 2016 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.