Справа № 344/155/16-а
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/155/16-а
Провадження № 8-а/344/3/16
У Х В А Л А

26 квітня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря ПрокопівС.Р.

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області Державної контрольно-ревізійної служби України,-

встановив:

в заяві вказано, що 30/04/2013 р. відповідач склав постанову щодо позивача №283 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП з підстав порушення законодавства із фінансових питань, внесення недостовірних записів до штатних розписів та відомостей нарахування і виплати заробітної плати. 13/02/2015 р. позов про визнання постанови незаконною та її скасування відхилено постановою Івано-Франківського міського суду; висновок аудитора не оглядався і не брався до уваги судом; відповідачу було відмовлено в його позові.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, що в ньому вказані.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов з тих підстав, що висновок аудитора оглядався в справі за позовом відповідача, який розглядався окружним судом; спір щодо даного предмету не вирішувався окружним судом, спірні обставини не встановлювались, будь-якої судової преюдиції не існує. Судове рішення окружного суду не є нововиявленою фактичною обставиною, а було ухвалено щодо вирішення спору сторін з інших правових підстав та за іншим предметом; висновок аудитора не є фактичною обставиною в спорі, та не є новововияленою обставиною.

Судом встановлено наступні обставини.

27/06/2013 р. ТзОВ «Альфа-аудит ЛТД» склало висновок №66 «Стосовно відповідності вимогам законодавства обліку окремих господарських операцій Державного підприємства «Карпатськепідприємство геодезії, картографії та кадастру».

Отже вказаний висновок є формою тлумачення положень законодавства ТзОВ «Альфа-аудит ЛТД».

Висновок ТзОВ «Альфа-аудит ЛТД» складений на замовлення позивача та в його інтересі.

Так само відповідно до п. 4 ст. 67 КАС України допомога спеціаліста не може стосуватися правових питань.

В справі Європейського суду з прав людини «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I вказано, що саме національні суди володіють компетенцією тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

24/12/2015 р. ухвалено постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду в справі за позовом відповідача до позивача про зобов`язання вчинити дії та стягнення грошових коштів, відповідно до змісту якої відповідач відкликав вимоги до позивача, які є предметом розгляду в Івано-Франківському місцевому суді.

ТзОВ «Альфа-аудит ЛТД» склало висновок №66 27/06/2013 р.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином висновок аудитора існував з 2013 року і на час ухвалення постанови в цій справі 24/12/2015 р. був відомий позивачу. Позивач зобов`язаний був подати висновок, для його оцінки. Якщо позивач вважав за необхідне щоб висновок було оцінено судом. Вказаний висновок виготовлено саме на замовлення позивача.

Відповідно до ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже вказані дії позивача щодо приховання від суду обставини наявності висновку, а в наступному подання висновку в якості нововиявленої обставини не можуть бути визнані добросовісними.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В змісті постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24/12/2015 р. вказано, що спір між сторонами з підстав та за предметом, які є підставою та предметом даного судового розгляду не розглядались у зв`язку із поданням заяви позивачем.

Тому позивачем не доведено правових підстав для звільнення від доказування спірних обставин.

Відповідно до ст. 249 КАС України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку при вирішенні справи внаслідок незнання про існування цієї обставини.

Так будь-яких нововвиявлених обставин позивачем не доведено.

В своїй заяві позивач просив про повторний розгляд його спору та, про переоцінку обставин, яким вже було надано правову оцінку.

Судом встановлено, що в справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

В постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічне положення вказано і в справі «Сокуренко і Стригун проти України»

(Заява № 29458/04 та N 29465/04).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже позивачу не гарантовано право на повторний розгляд його спору, без доведення позивачем існування фактичних обставин, які йому не були відомі, але які існували на час ухвалення судового рішення і є фактичними обставинами, а не є формою тлумачення фактичних обставин і правозастосування будь-якими третіми особами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області Державної контрольно-ревізійної служби України про перегляд постанови Івано-Франківського міського суду від 13/02/2015 р. за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а сторонами, які були відсутні під час її проголошення протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя С.О. Бородовський