Справа № 826/22232/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівВівдиченко Т.Р.,
Собківа Я.М.,
При секретаріПрисяжній Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи - Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явила позов до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи - Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.08.2015; зобов'язати орган опіки та піклування (Печерська районна у м. Києві державна адміністрація) вжити заходів щодо призначення засідання комісії з питань захисту дитини для повторного розгляду питання про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за участю матері дітей ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_7; зобов'язати Печерську районну у м. Києві державну адміністрацію повторно скласти висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за результатами повторного розгляду даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної у м. Києві державної адміністрації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В свою чергу, під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

Згідно із ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 статті 17 КАСУ визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує рішення комісії ухвалено у формі протоколу № 14 від 18.08.2015, яким внесено пропозиції до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування визначити місце проживання дітей та висновок органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей, в якому вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України до рішень суб'єкта владних повноважень відносяться нормативно правові акти індивідуальної дії.

Висновок органу опіки та піклування не має імперативного характеру, не є рішенням органу влади, не закріплює за особою прав та обов'язків, не тягне за собою зобов'язання вчинити певні дії, не є обов'язковим для виконання на відміну від рішень органу опіки та піклування, відповідно до п.2. ст.19 Сімейного Кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, подається на вимогу суду і може враховуватись при ухваленні рішення або не враховуватись.

Крім того, судом зазначається, що рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.08.2015, є колегіальною думкою членів комісії, воно не носить обов'язкового характеру, не приводить до змін або набуття прав та обов'язків того кола осіб, якого воно стосується.

Статтею 158 Сімейного кодексу України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Положенням частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Колегія суддів зазначає, що спірні рішення та висновок не містять ознак рішення суб'єкту владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії. Вони не породжують жодних юридичних наслідків, не впливають на права та обов'язки сторін, а є носіями доказування при наявності цивільного спору, несуть виключно інформативний характер і не є обов'язковими для суду, за наявності зазначеного спору.

Таким чином, вказані рішення відповідачів в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а регулюють правовідносини в сфері сімейних відносин.

Отже, з урахуванням положень статті 15 ЦПК та пункту 2 частини другої статті 17, даний спір з приводу визначення місця проживання дитини підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2015 року у справі № К/800/25857/15, в ухвалі від 31.03.2015 року у справі К/9991/37476/12.

Колегія суддів також зазначає, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа № 757/16514/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Печерського району в місті Києві районної державної адміністрації про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, стягнення аліментів на утримання дітей та встановлення місця їх проживання.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки, суд першої інстанції в порушення процесуального закону, відкрив провадження у справі та постановив судове рішення по суті заявлених вимог, то колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постанови, та у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, закрити провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 157, 160, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи - Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Собків Я.М.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Вівдиченко Т.Р.