Справа № 804/510/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 р. Справа № 804/510/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Сидоренко Д.В., при секретарі Клочек Д.Я., розглянувши за участю:
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління ДФС
про визнання протиправним та скасування рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про невідповідність висновків в акті позапланової виїзної перевірки дійсності, внаслідок порушення відповідачем норм матеріального права. Крім того посилається на те, що висновки акту перевірки щодо недійсності правовідносин з контрагентами є невірним, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов відповідач повністю продублював зміст акту перевірки, зокрема, вказав, що під час перевірки позивачем не було надано повний обсяг товарно-транспортих накладних, а надані мають дефекти оформлення, не було надано сертифікати якості товарів, заявок та замовлень на товар; у контрагентів позивача відсутня достатня кількість трудових ресурсів, контрагенти відсутні за місцем знаходження, не встановлено ланцюги походження товару, що вказує на неможливість виконання робіт та постачання товару.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
За результатами перевірки 22.09.2015 року складено акт №20/28-01-51-03/24432974 у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
- п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого:
05.10.2015р. контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 6733348 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3366674 грн.
Рішеннями про результати розгляду скарги Міжрегіонального головного управління ДФС Центральний офіс з обслуговування великих платників від 10.11.2015р. №24990/10/28-10-10-4-33 та ДФС від 15.01.2016р. №597/6/99-99-10-01-04-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську міжрегіонального ГУ ДФС від 05.10.2015р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 6733348 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3366674 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Під час розгляду справи судом перевірено прийняте відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначалось вище, в ході проведеної перевірки позивача було встановлено порушення вимог податкового законодавства за період жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, лютий 2015 року, червень 2015 рок.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податків, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.

Згідно листа інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст.9 цього Законупідставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Із змісту статті 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

З акту перевірки №20/28-01-51-03/24432974 вбачається, що вищенаведені висновки перевірки обґрунтовані:

1. відсутністю реєстрації виписаних контрагентами-постачальниками податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної, що зумовлює відсутність права ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на включення сум ПДВ до податкового кредиту, а саме по податковим накладним виписаним ТОВ «Л-Трейд» (№6 від 29.12.2014р.), ТОВ «Проммонтаж-М» (№5 від 25.12.2014р.), ТОВ «Торговий будинок «Машресурси», ТОВ «Промліга», ТОВ «Мехор», ТОВ «Промхімтех ЛТД» (№2 від 25.12.2014р.), ТОВ «ВТС Комплект», ТОВ «Київська інженерна група», ТОВ «Скіф Інвест», ТОВ «Запоріжпромресурс 2002», ТОВ «Макіївський машинобудівний завод», ПП «Тріалінвест»;

2. відсутністю документів, що підтверджують транспортування матеріалів (товарно-транспортних накладних, шляхових листів); відсутність документів щодо проходження через контрольно-пропускні пункти ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» автотранспорту - перепусток та дозволів на вїзд/виїзд автотранспорту та ввезення/вивезення продукції; відсутність сертифікатів якості; відсутність заявок та замовлень на товар;

3. дефектність актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт/та витрати до акту за формою КБ-3, затверджених Міністерством регіонального розвитку та будівництва України №554 від 04.12.2009р.: відсутність у актах приймання виконаних підрядних робіт номерів та дат довіреностей, що уповноважують посадових осіб ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на приймання робіт; дефектність товарно-транспортних накладних: відсутній номер посвідчення водія, відсутні дати та номери довіреностей посадових осіб, що діють від імені контрагентів, відсутня інформація щодо вантажно-розвантажувальних робіт; відсутність у контрагентів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ліцензій на виконання ремонтних робіт;

4. відсутність у контрагентів-постачальників складських приміщень, автомобільного транспорту, достатньої кількості трудових ресурсів, виробничого та торгівельного обладнання, матеріалів, устаткування; відсутність контрагентів-постачальників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за місцем реєстрації.

На підтвердження правомірності формування сум податкового кредиту, які в подальшому перенесені у спірні суми відємного значення та бюджетного відшкодування, а також реальності господарських операцій з контрагентами, за взаємовідносинами з якими сформовані такі суми податкового кредиту - ТОВ ПП «ЮВІКС», ТОВ «КІЇВСЬКА БІОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», ТОВ «РЕАЛ-СТРОЙ», ТОВ «МЕХОР», ТОВ «ЄВРОМОНТАЖ», ТОВ «ТПО«АРІСТА», ТОВ«КЗМО», ПП «ВБК«НІКОНС», ТОВ «НДІММ», ТОВ «ВТС «КОМПЛЕКТ», ТОВ «ЧАЛЕКС», ТОВ «НВФ «ЕВЕРЕСТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «МАШРЕСУРСИ», ТОВ «КИЇВСЬКА ОСОБА_3», ПП «ПРОМОБЛІК», ТОВ «ВК«СПЕЦГАЗПРОМ», ПП«РЕСУРССЕРВІС», ТОВ «ЕРГО АВТОМАТИКА», ТОВ «ІСРОСТ», ТОВ «ПРОММОНТАЖ-М», ТОВ «ПРОМЛІГА», ТОВ «ДНІПРОПРОМБІЗНЕС», ТОВ «РЕМПРОМБУД-КР», ПП «ТРІАЛІНВЕСТ», ТОВ «КСК-АВТОМАТИЗАЦІЯ», ТОВ «ЗАПОРІЖПРОМРЕСУРС 2002», ТОВ «БІМЕТ», ТОВ «ПРОМФАКТОР», ТОВ «ВЗАЄМОДІЯ», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «МАКІЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД», ТОВ «АНТА», ТОВ «Л-ТРЕЙД», ТОВ «СКІФ ІНВЕСТ», ТОВ «СТАЛЬМОНТАЖРЕМОНТ», ТОВ «ДНІПРОТЕХКОНТРАКТ», ДП «ЕККАУНТЕНСІТЬЮІШН СЕНТРЕ, УКРАЇНА», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТЕМ-УКРАЇНА», ТОВ «ЦПП», ПП «ПРОМІМПЕКС», ТОВ «КОМПАНІЯ «ІНТЕРВІТ» позивачем надані наступні документи первинного обліку, копії яких залучені до матеріалів справи: договори, рахунки-фактури, акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати; рахунки, видаткові накладні, прибуткові ордери, товарно-транспортні накладні, податкові накладні.

Надані первинні документи, що виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку, в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Також згідно письмових пояснень відповідача, які були надані в ході судового розгляду справи, податкова накладна складена ТОВ «Л-Трейд» №6 від 29.12.2014р., на підставі якої позивачем сформовано податковий кредит у сумі 11785,20 грн. за здійсненими фінансово-господарськими операціями, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, та була зареєстрована на час формування відповідного податкового кредиту.

Щодо податкової накладної, виписаної ТОВ «Проммонтаж-М» №5 від 25.12.2014р., на підставі якої позивачем сформовано податковий кредит у сумі 40033,22 грн. за здійсненими фінансово-господарськими операціями, суд відмічає, що згідно витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №529044 вказана податкова накладна зареєстрована 05.01.2015р. уповноваженою особою ТОВ «Проммонтаж-М» - ОСОБА_4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стосовно податкової накладної, виписаної ТОВ «Центр гідроізоляції і покрівлі» №4 від 07.10.2014р. суд вказує, що 18.11.2014р. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до податкового органу подано заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (дадаток 8 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року), якою заявлено про порушення постачальником, зокрема, ТОВ «Центр гідроізоляції і покрівлі» порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №4 від 07.10.2014р. на суму операції 76067,72 грн. (ПДВ 15213,54).

Крім того, беручи до уваги п.п.11 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, де передбачено, що податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних, твердження відповідача про те, що позивач не мав права за рахунок податкової накладної №2 від 25.12.2014р., виписаної ТОВ «Промхімтех ЛТД» формувати податковий кредит з підстав того, що вказана податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не приймаються, оскільки податкова накладна №2 від 25.12.2014р. складена на суму операції 33546,00 грн., в т.ч. ПДВ 5591,00 грн.

Щодо відсутності факту реєстрації податкових накладних з відповідною номенклатурою, складених на адресу ТОВ «Торговий будинок «Машресурси», ТОВ «Промліга», ТОВ «Мехор», ТОВ «ВТС Комплект», ТОВ «Київська інженерна група», ТОВ «Скіф Інвест», ТОВ «Запоріжпромресурс 2002», ТОВ «Макіївський машинобудівний завод», ПП «Тріалінвест», з огляду на що неможливо встановити походження товару, суд вказує, що взаємовідносини між постачальниками наведених контрагентів та контрагентами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не можуть бути впливом на взаємовідносини останніх, оскільки чинне законодавство не надає покупцеві товару (робіт, послуг) необхідних повноважень по контролю за відображенням його контрагентами у податковій звітності операцій по придбанню товарів (виконанню робіт, послуг), а також за поданням до податкового органу будь-яких документів первинного обліку, зокрема, відповідної реєстрації накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що вимога відповідача про надання документів, що підтверджують переміщення на території позивача робітників підрядників механізмів для виконання робіт є безпідставною, оскільки чинним законодавством України не передбачене обовязкове встановлення пропускного режиму на такого роду підприємствах, яким є підприємство позивача.

Суд також зазначає, що відомості щодо наявності чи відсутності ліцензій і дозволів у підрядників контрагентів не є документами бухгалтерського обліку, такі ліцензії є документами державного зразка, які засвідчують право ліцензіата на провадження зазначеного в них видів господарської діяльності протягом визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов. Окремо слід зазначити, що такі документи мають знаходитись не у позивача, а у осіб, які здійснюють підрядні роботи.

Щодо довіреностей, виписаних ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на отримання ТМЦ, слід вказати, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» як одержувачем у відповідності до вимог Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 року №99, була складена довіреність №14-26 від 22.01.2014р. на уповноваження посадових осіб на здійснення господарських операцій (представлення інтересів підприємства) - отримання визначеними працівниками ТМЦ, підписання від імені підприємства видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, актів приймання, накладних-вимог, актів приймання виконаних робіт.

З приводу доводів відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних суд зазначає, що за змістом Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р., товарно-транспортна накладна є обовязковим документом обліку господарської операції з перевезення вантажу перевізником - субєктом господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів. коли перевезення вантажу здійснюється власним транспортом продавця (вантажовідправника) чи покупця (вантажоотримувача), товарно-транспортні накладні не оформлюються. Отже, товарно-транспортна накладна є обовязковим документом обліку господарської операції з перевезення вантажу перевізником - субєктом господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів, а не покупцем при придбанні товару.

Суд також зазначає про необґрунтованість та хибність доводів відповідача про відсутність у позивача документального підтвердження якості (відповідності) придбаних ТМЦ, що на думку контролюючого органу свідчить про відсутність факту придбання товару, оскільки чинним законодавством не передбачено вимог стосовно обов'язкової сертифікації (оформлення сертифікатів відповідності) щодо товару, який постачався позивачу згідно з договорами. Документи, які підтверджують якість товарів, за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам, про що зазначено у акті приймання продукції (товару) за кількістю та якістю.

Крім того, посилання відповідача на наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 року №554 судом не приймаються, оскільки вказаний наказ згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.01.2014 року №16 втратив чинність станом на період, що перевірявся.

Щодо тверджень податкового органу про оформлення актів приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3, суд зазначає, що зазначені типові форми підлягають обовязковому застосуванні при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності. По обєктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду.

Слід вказати, що окремі недоліки первинних документів, про які йдеться в акті перевірки, не є достатньою підставою для визнання господарських операцій такими, що реально не відбулися.

Зазначаючи про відсутність реального факту придбання товарів та послуг у вище наведених контрагентів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відповідачем не враховано наступне. По-перше, згідно з ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, По-друге, правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (ст.234 ЦК України). Недійсність фіктивних правочинів, тобто встановлення факту відсутності наміру створити правові насідки, а отже реально здійснити господарську діяльність, визначається тільки судом. Рішення суду про визнання правочинів між позивачем та його контрагентами недійсними СДПІ до суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення посилається на акти податкових перевірок контрагентів позивача та податкову інформацію відносно контрагентів позивача.

Однак, суд вважає безпідставними посилання відповідача на такі дані, оскільки вказана обставина не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від знаходження його за юридичною адресою, фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування таких обставин.

Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було.

Таким чином, судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог вищенаведених норм податкового законодавства, яке б позбавляло його права на податковий кредит за спірними операціями з ТОВ ПП «ЮВІКС», ТОВ «КІЇВСЬКА БІОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», ТОВ «РЕАЛ-СТРОЙ», ТОВ «МЕХОР», ТОВ «ЄВРОМОНТАЖ», ТОВ «ТПО«АРІСТА», ТОВ«КЗМО», ПП «ВБК«НІКОНС», ТОВ «НДІММ», ТОВ «ВТС «КОМПЛЕКТ», ТОВ «ЧАЛЕКС», ТОВ «НВФ «ЕВЕРЕСТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «МАШРЕСУРСИ», ТОВ «КИЇВСЬКА ОСОБА_3», ПП «ПРОМОБЛІК», ТОВ «ВК«СПЕЦГАЗПРОМ», ПП«РЕСУРССЕРВІС», ТОВ «ЕРГО АВТОМАТИКА», ТОВ «ІСРОСТ», ТОВ «ПРОММОНТАЖ-М», ТОВ «ПРОМЛІГА», ТОВ «ДНІПРОПРОМБІЗНЕС», ТОВ «РЕМПРОМБУД-КР», ПП «ТРІАЛІНВЕСТ», ТОВ «КСК-АВТОМАТИЗАЦІЯ», ТОВ «ЗАПОРІЖПРОМРЕСУРС 2002», ТОВ «БІМЕТ», ТОВ «ПРОМФАКТОР», ТОВ «ВЗАЄМОДІЯ», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», ТОВ «МАКІЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД», ТОВ «АНТА», ТОВ «Л-ТРЕЙД», ТОВ «СКІФ ІНВЕСТ», ТОВ «СТАЛЬМОНТАЖРЕМОНТ», ТОВ «ДНІПРОТЕХКОНТРАКТ», ДП «ЕККАУНТЕНСІТЬЮІШН СЕНТРЕ, УКРАЇНА», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТЕМ-УКРАЇНА», ТОВ «ЦПП», ПП «ПРОМІМПЕКС», ТОВ «КОМПАНІЯ «ІНТЕРВІТ». Натомість встановлено, що податкові накладні видані особами, які на час їх видачі були зареєстровані платниками податку на додану вартість та дієздатними юридичними особами. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків покупця, будь-які порушення постачальниками товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Отже, відповідачем не наведено доводів та доказів тому, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним про допущення його контрагентами певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності, як не доведено і факту наявності порушення позивачем положень п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, про яке зазначено у висновку акту перевірки.

Оскільки судом досліджені наявні первинні документи та встановлено реальність господарських операцій з вказаними контрагентами та дотримання позивачем спеціальних вимог законодавства щодо документального підтвердження сум податкового кредиту, реальність спірних господарських операцій підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують як здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами так і правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Також суд зазначає, що відповідачем не зазначено про порушення позивачем порядку розрахунку суми відємного значення, яка в подальшому відображена у спірній сумі бюджетного відшкодування, факт сплати позивачем податку у попередніх періодах в розмірах, що не є меншими за визначену суму бюджетного відшкодування, відповідачем не заперечується.

За таких умов, податкове повідомлення - рішення від 05.10.2015р. № є таким, що прийнято податковим органом протиправно, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Приймаючи до уваги, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне присудити всі здійснені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 151500,33 грн.

У судовому засіданні, яке відбулось 05.04.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено 11.04.2016 року.

Керуючись ст.ст.94,98,160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2015р.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 151500,33 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління ДФС.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_5