Справа № 807/581/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/581/16

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович .М.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Мукачівського комісаріату у Закарпатській області про встановлення факту, участі в бойових діях в Афганістані під час строкової служби ,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мукачівського комісаріату у Закарпатській області, в якому просить: встановити факт участі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в бойових діях в Афганістані під час строкової служби у Союзі РСР.

За положенням статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно з статтею 104 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно - правових відносинах.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір".

Разом з цим, Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 20.05.13р. № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" роз`яснив, що для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Зокрема, за змістом пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів слідує, що ОСОБА_1 просить встановити факт участі, в бойових діях в Афганістані під час строкової служби у Союзі РСР, що має юридичне значення.

Відповідно до статті 234 Цивільного процесуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відбувається за правилами, визначеними главою 6 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, частиною 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, про що постановляє відповідну ухвалу.

Оскільки вимоги поданої ОСОБА_1 позовної заяви щодо встановлення факту участі, в бойових діях в Афганістані під час строкової служби у Союзі РСР, що має юридичне значення, не є вимогами публічно-правового характеру та носять цивільно-правовий характер, то відповідно така заява підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, спірні правовідносини не відносяться до сфери публічно-правових відносин та гарантуються нормами окремої галузі права, відтак їх розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Мукачівського комісаріату у Закарпатській області про встановлення факту, участі в бойових діях в Афганістані під час строкової служби.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства з урахуванням правил територіальної підсудності.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з такою самою заявою, щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України
Суддя М.М. Луцович