Справа № 639/2200/16-а
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/2200/16-а
Провадження № 2-а/639/41/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі Луценко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Харкові в особі інспектора УПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №796171 від 05.03.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою відповідача від 05.03.2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Зазначає, що дійсно 05.03.2016 року о 20 год. 00 хв. він перебував у салоні автомобіля марки «Тойота Королла», номерний знак «АХ 4967ЕВ», який знаходився в районі будинку № 19 по вул. Холодногірська (Єлізарова) в м. Харкові, але машиною не керував, так як був пасажиром а не водієм. Позивач вказує, що автомобіль взагалі не міг рухатися з огляду на технічні несправності. У автомобілі «Тойота 4 Раннер», номерний знак «АХ 3790 СР», який мав здійснювати буксирування автомобіля марки «Тойота Королла» номерний знак «АХ 4967ЕВ» закінчилось пальне, а водій, який керував транспортним засобом пішов за бензином. Отже, транспортні засоби були припарковані вздовж дороги. Позивач у постанові також зазначив, що української мови він не розуміє, а на його численні усні клопотання про можливість користуватися послугами перекладача з української на російську мову відповідач нехтував. Незважаючи на це, відповідач безпідставно своєю постановою від 05.03.2016 року притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Із вказаною постановою відповідач не згоден, вважає безпідставною, незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що інспектор взагалі не зясував чи визнає позивач свою провину. Також зазначає, що позивач мав намір зазначити про це у протоколі про адміністративне правопорушення, проте останній взагалі не був складений, що є суттєвим порушенням його прав. Позивач посилається також на те, що він був позбавлений дати пояснення, подати докази та заявити відповідні клопотання. Інспектор патрульної поліції без інформування його про хід розгляду справи одразу склав оскаржувану постанову, яка не містить жодної графи, де позивач міг би написати свої пояснення, заявити клопотання або послатись на відповідні докази. Позивач зазначає, що в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене інспектором УПП ОСОБА_2 про накладення на позивача адміністративного стягнення. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на застосування технічного приладу, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином, оспорювана позивачем постанова не може вважатися такою, що прийнята з дотриманням встановленої процедури, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтримав вказаний позов та наполягав на його задоволенні.

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, подав 11.05.2016 року до суду заяву, у якій проти задоволення позову заперечуав, просив прийняти до уваги докази, що знаходяться в УПП м. Харкова та розглянути справу за його віідсутності.

Суд, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався у позов ній заяві позивач , як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновкупро задоволення обґрунтованого адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 796171 від 05.03.2016 року, складеної інспектором 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Харкові, лейтенантом поліції ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 05.03.2016 року о 20 год. 00 хв. в районі будинку № 19 по вул. Холодногірська (Єлізарова) в м. Харкові, керуючи автомобілем Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1, в темну пору доби буксирувався без ввімкнених світлових пристроїв та не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 19.1 (в) та 2.1 (а) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.8).

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого статтею 126 КУпАП.

Як передбачено п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п.1,2,5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі(додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч. 2,4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 283 КпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обовязкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, на зворотній стороні бланку постанови відсутня роздруківка прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строків та порядку оплати штрафу.

Відповідно до вимог ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене інспектором Бондаревим С.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 05.03.2016 року п. 2.1 (а) та п. 19.1 (в) ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ст. 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки та зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами .

Особи, які беруть участь у справі, мають прав оподавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані та повідомити, де вони знаходяться

Відповідач подав 11.0.2016 року заяву, у якій заперечує проти адміністративного позову, однак в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України не виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення від 05.03.2016 року відносно позивача, не надав суду жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, не скористався і своїм правом, передбаченим ст. 71 КАС України , а саме не зазначив причини, через які він не може надати докази, що знаходяться в УПП м. Харкова та не звертався з заявою про їх витребування.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі»передбачено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №796171 від 05.03.2016 року про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Однак суд зазначає, що для повного захисту його прав необхідно також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ПС2 № 796171 від 05.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, суд

П ОС Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Харкові в особі інспектора УПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 796171 від 05.03.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять пять) гривень скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять пять) гривень закрити на підставі ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк