Справа № 804/358/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2016 рокусправа № 804/358/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровській металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровській металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування картки відмови, визнання недійсним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі - ПАТ ім. "ДМК Дзержинського", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2014 № 110010000/2014/600121/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.07.2014 № 110010000/2014/20056.

Позивач у позовній заяві посилався на те, що ним, на підставі зовнішньоекономічного контракту від 22.01.2014 № 14-0119-12, укладеного між компанією «SMZ - REVIMEX» (Словаччина) та ПАТ «ДМК ім. Дзержинського», отримано товар - „вогнетривка суміш неорганічних речовин магнезіальносилікатного типу". Зазначений товар заявлено до митного оформлення за ціною контракту. Проте, Дніпропетровською митницею ДФС безпідставно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2014 № 110010000/2014/600121/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.07.2014 № 110010000/2014/20056. Зазначені рішення митниці та картку відмови в митному оформленні позивач вважає протиправними, оскільки вони прийняті з порушенням норм митного законодавства, митний орган, коригуючи митну вартість діяв упереджено, не об'єктивно без аналізу наданого пакету документів, чим порушив права та законні інтереси позивача. Вимогу щодо надання додаткових документів митницею висунуто безпідставно, оскільки надані документи не містили в собі розбіжностей та не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари. У зв'язку із необхідністю використання товару у виробничій діяльності позивач вимушений був здійснити митне оформлення товару за ціною скоригованою митним органом із застосуванням гарантійних зобов'язань відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції у даній справі подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи не було з'ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення судового рішення з порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції від 26.02.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки у судове засідання або про можливість розгляду справи за його відсутності суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доводи позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, з урахуванням доводів, викладених у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 22.01.2014 № 14-0119-12, сторонами якого є компанія "SMZ - REVIMEX" (Словаччина) та ПАТ «ДМК ім. Дзержинського» позивачем отримано наступний товар «вогнетривка суміш неорганічних речовин магнезіальносилікатного типу». Зазначений товар заявлено до митного оформлення за ціною контракту, тобто за першим методом визначення митної вартості. Митне оформлення вказаного товару здійснювалось на підставі поданої позивачем до Дніпропетровській митниці митної декларації від 08.07.2014 № 110010000/2014/021031.

Під час здійснення перевірки заявленої митної вартості товару посадовою особою митниці відповідно до ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості, а саме:

За інформацією офіційного сайту SMZ http://www.smzjelsava.sk/ru акціонерне товариство магнезитовий завод в Елшаві, який є виробником товару належить до об'єднання Словацькі магнезитові заводи. Акціонерне товариство SMZ - REVIMEX Ревуца (продавець), створене СМЗ A.O. Елшава та Midland Resouces Holding Ltd., Guernsey з метою уніфікації торгівлі з Росією та Україною. Таким чином, продавець та виробник є окремими, але взаємопов'язаними підприємствами, або структурними підрозділами з різними функціями однієї компанії. Зазначена взаємопов'язаність викликає обґрунтовані сумніви, що заявлена митна вартість ґрунтується на дійсній вартості.

Пунктом 2.1 додатку від 22.01.2014 № 1 до зовнішньоекономічного контракту від 22.01.2014 № 14-0119-12 передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом 100% передплати протягом 20 банківських днів з часу отримання Покупцем оригіналу інвойсу. Позивачем до документів митного оформлення на підтвердження здійснення оплати за товар надано довідку ЦДО ДОД АО «Райффайзен Банк Аваль» від 07.07.2014 № 370 відповідно до якої банком виконано платіжне доручення від 25.06.2014 № 172 на суму 53 652,00 $, отримувач SMZ - REVIMEX Ревуца за контрактом від 22.01.2014 № 14-0119-12. Зазначена довідка банку не відповідає нормам, викладеним у ст.53 МКУ, відповідно до якої документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. До того ж, зазначена довідка не ідентифікується із заявленою до митного оформлення партією товару, оскільки не містить посилань на специфікацію за якою здійснено поставку або на інвойс, відповідно до якого здійснено оплату, а також відомостей щодо кількості передплаченого товару.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 22.01.2014 № 14-0119-12 до вартості товару підлягає включення вартості пакування та маркування, але документального підтвердження включення відповідної складової митної вартості декларантом до митниці не надано.

Зовнішньоекономічною угодою умовами постачання визначено DAF м. Чоп. Офіційними правилами Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс) визначено, що термін DAP „Поставка до місця (... назва місця призначення)" - використовується при перевезенні будь-якими видами транспорту та включає в себе зобов'язання продавця за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення, не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці. На звороті залізничних накладних від 30.06.2014 № 16340, № 16341 містяться відомості щодо сум транспортних витрат територією Словаччини, але не зазначено валюту розрахунку, що унеможливило обчислення транспортної складової. Графа 4 залізничної накладної містить відомості про платника перевезення, а саме: Цтранс Л ДП-8-С-06/1, але позивачем не надано будь-яких документів щодо відносин продавця або покупця із зазначеним перевізником . Документ ZSSK Cargo D 115497/0016 зазначений у гр.23 залізничних накладних як такий, що супроводжував імпортований вантаж до митного оформлення взагалі не наданий. Пояснень щодо характеру та змісту зазначеного документа від декларанта не отримано. Таким чином, надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення.

Декларації країни відправлення від 30.06.2014 №№14SK5665EX40155508, 14SK5665EX40155607 всупереч ст.254 МКУ подані без перекладу та не містять відомостей, щодо умов постачання. Вартісні показники, що підтверджують митну вартість товару, також не зазначені. Наявні лише відомості щодо статистичної вартості товару (гр. 46) - 19615 в обох деклараціях країни відправлення, але відсутні відомості щодо валюти, у якій здійснено декларування.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, під час проведення консультацій митним органом направлено електронне повідомлення, яким декларанта позивача зобов'язано надати до митниці протягом 10 календарних днів (за наявності) додаткові документи.

Позивач повідомив митницю про неможливість надання додаткових документів, про що здійснив відповідний запис у декларації митної вартості.

У зв'язку із відмовою у наданні додаткових документів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2014 № 110010000/2014/600121/1, відповідно до якого митну вартість товару скориговано із застосуванням методу 2-ґ, з врахуванням хімічного складу, марки, виробника, сфери застосування, часу ввезення, розміру партії товару за МД від 30.05.2014 № 702020001/2014/4749 (ІМ 40), від 11.06.2014 № 702020001/2014/5072 (ІМ 40), від 23.06.2014 № 702020001/2014/5314 (ІМ 40).

У зв'язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови від 09.07.2014 № 110010000/2013/20056. У зв'язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості від 09.07.2014 № 110010000/2014/600121/1, за заявою декларанта товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 09.07.14 № 110010000/2014/021039.

Після випуску товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивач листом від 16.09.2014 № 062Д/1583 надав до митниці експертний висновок Дніпропетровської ТПП від 28.07.2014 № ГО-3304. За результатами розгляду наданого Позивачем документу Дніпропетровською митницею листом від 22.09.2014 № 5989/04-50-52 Позивача повідомлено про відсутність підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості від 09.07.2014 № 110010000/2014/600121/1.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України (в редакції від 13.03.2012).

Митним кодексом України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною четвертою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 цього Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п'ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої - шостої статті 54, статті 58 Митного кодексу України та пунктів 6, 7 Методичних рекомендацій надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов'язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Частиною третьою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п'ята статті 57 Митного кодексу України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Запропонувавши позивачу надати додаткові документи, митниця сприяла обґрунтувати митну вартість та визначитися щодо застосування методів визначення такої вартості.

В свою чергу, при здійсненні контролю митної вартості, посадова особа митниці ознайомлює декларанта з наявною у неї інформацією щодо рівня цін на аналогічний товар.

Позивач був обізнаний про заниження ним митної вартості імпортованого товару, проте жодного документу для можливості застосування передбачених Митним кодексом України методів визначення митної вартості не надав.

За викладених обставин, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що документи, подані позивачем до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, не містять необхідної інформації про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезеного товару.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару не надано основних документів, а саме банківських платіжних документів та документів, що підтверджують суму транспортних витрат. Наявність інших численних розбіжностей унеможливила обчислення заявленої митної вартості. Додаткових документів на підтвердження заявленого рівня митної вартості позивачем не надано.

Отже, позивачем не доведено, що документи, подані ним для митного оформлення товару містили відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, відповідач обґрунтував наявність сумніву щодо митної вартості задекларованого позивачем товару, дійшов висновку про недостатність документів, які безперечно доводили вартісні показники товару.

За таких обставин, апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, то постанову суду першої інстанції у дані справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"- залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року по справі №804/358/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай