Справа № 823/51/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року справа № 823/51/16

10 год. 25 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попельнухи Ю.І.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача 1 - не прибув,

представника відповідача 2 - Копиці І.О. (згідно з довіреністю),

представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Стоянова О.М. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - Білозірська сільська рада Черкаського району Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Черкаської районної державної адміністрації (далі - відповідач 1), Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області (далі - відповідач 2), в якому з урахуванням ухвали про закриття провадження в частині позовних вимог просив:

визнати дії відповідача 1 щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,0 га в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області;

зобов'язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2015 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки та прийняти рішення відповідно до ст.123 Земельного кодексу України.

Позов мотивований тим, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в оренду за відсутності правових підстав.

Відповідач 1 явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень на позов не надав з невідомих суду причин, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Представник відповідача 2 просив відмовити у задоволенні позову, проте обґрунтованих заперечень не надав.

Представник третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору не заперечував проти позову та поклав його вирішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 18.12.2015 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою (а.с.5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки, площею 12,0 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку за рахунок нерозподілених земельних ділянок в адміністративних межах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. До неї додав копії: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки форми 6-зем, викопіювання з земельної ділянки.

У відповідь позивач отримав лист відповідача 1 від 14.01.2016 №117/01-22, з якого вбачається, що його заява розглянута та наголошено на те, що згідно з даними довідки від 09.12.2015 вих.№31-28-99.4-3259/15-15 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками (форми №6-зем) вищевказана земельна ділянка перебуває у користуванні СТОВ «Агрофірма «Біле озеро».

Суд звернув увагу, що згідно з даними ЄДРПОУ СТОВ «Агрофірма «Біле озеро» припинило свою діяльність без правонаступництва. Отже інформація відповідача 1 не відповідає дійсним обставинам справи та не може використовуватися для прийняття будь-яких рішень з приводу користування такою земельною ділянкою.

Надаючи оцінку встановленим обставинам суд врахував ч.3 ст.123 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України), якою встановлено, що строк розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в один місяць, та яка передбачає лише одне з двох можливих видів рішення: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови в його наданні.

Оскільки мотивованого рішення про надання або відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, як це передбачено вимогами ч.3 ст.123 ЗК України, відповідач не приймав, суд дійшов висновку, що це є бездіяльністю відповідача 1, яка не може вважатися правомірною.

Вищевказаний лист відповідача не містить жодної інформації про результат розгляду заяви позивача від 18.12.2015, а суд встановив відсутність будь-яких рішень з цього приводу. Тому позовна вимога визнати дії відповідача 1 щодо відмови у наданні відповідного дозволу не підлягає задоволенню. Оскільки вищезгаданий лист-відповідь позивач помилково вважає "відмовою", суд, встановивши дійсні обставини справи, на виконання завдань адміністративного судочинства в ст.2 КАС України, користуючись правами, передбаченими ст.11 і ч.2 ст.162 КАС України для повного захисту його порушеного права дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неприйняття рішення згідно зі ст.123 ЗК України за вищевказаною заявою позивача від 18.12.2015, а в частині визнання протиправною відмови - відмовити.

Стосовно решти позовних вимог суд врахував, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень на підставі ч.2 ст.116 ЗК України.

Відповідно до ст.13 Закону України від 05.06.2003 №899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що, в обов'язковому порядку, зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача 1 наділено повноваженнями передавити в оренду за власним рішенням нерозподілені земельні ділянки до моменту оформлення права власності на них.

Згідно з ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Суд встановив, що вказаних вимог позивач дотримався. Тому суд дійшов висновку зобов'язати відповідача 1 повторно розглянути вищевказану заяву.

Зважаючи, що норми законодавства не є статичними, періодично підлягають редагуванню законодавцем, зобов'язання відповідача 1 прийняти одне із передбачених ст.123 ЗК України рішення, як того просить позивач, може унеможливити виконання судового рішення і відновлення його прав.

Суд також врахував, що державні органи та їх посадові та службові особи на підставі ст.19 Конституції України зобов'язані дотримуватися та виконувати всі діючі нормативно-правові акти без виключень.

Тому суд дійшов висновку не обмежувати відповідача 1 виключно дотриманням ст.123 ЗК України, як того просить позивач, а на підставі ст.ст.2, 11, ч.2 ст.162 КАС України з метою повного захисту його прав зобов'язати повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2015 про надання такого дозволу та прийняти відповідне рішення у спосіб, строки та в межах, що передбачені вимогами чинного законодавства, з урахуванням мотивуючої частини цієї постанови суду.

Суд наголошує, що згідно з висновком Верховного суду України в постанові від 10.12.2013 отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її в оренду.

Стосовно клопотання позивача стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір за подання цього позову, суд врахував ч.1 ст.94 КАС України, якою передбачено, що у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не сплачував його під час подання цього позову, у суду відсутні підстави для його стягнення із відповідачів.

Керуючись ст.ст.2, 11, 94, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Черкаської районної державної адміністрації щодо неприйняття рішення згідно зі ст.123 Земельного кодексу України за заявою ОСОБА_1 від 18.12.2015 про надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, площею 12 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути вищевказану заяву ОСОБА_1 від 18.12.2015 та прийняти відповідне рішення у спосіб, строки та в межах, що передбачені вимогами чинного законодавства, з урахуванням висновків суду у мотивуючій частині постанови суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного її тексту. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 12.05.2016