Справа № 822/4419/14
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4419/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіСалюка П.І.
при секретаріСапач О.С.
за участі:позивача, представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області , третя особа на стороні відповідача ПАТ "Комерційний банк "Надра" в особі Хмельницького регіонального відділення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому №/2595 від 09 жовтня 2014 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому №/2595 від 09 жовтня 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 березня 2016 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити у повному обсязі, виходячи із підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти пред'явлених позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, клопотань чи заяв до суду не надходило, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

Заслухавши доводи позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх єдності, взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" було укладено кредитний договір №03/07/2006/840-К/213 від 03.07.2006 року.

02.07.2013 року сторонами було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, відповідно до якого ОСОБА_3 було скасовано всю суму пені та штрафів в розмірі 3717,64 доларів США, а також анульовано (прощено) борг в розмірі 4124,57 доларів США.

Пунктом 2.3 зазначеного додаткового договору визначено, що його підписанням позичальник (ОСОБА_3) підтверджує, що банк повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Позивач до ДПІ у м. Хмельницькому податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік не подавав, однак до відповідальності притягнутий не був.

В період з 12.09.2014 року по 18.09.2014 року Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 рік. За результатами даної перевірки складено акт №4049/22-25-17-02/НОМЕР_1 від 24.09.2014 року.

Зазначеним актом встановлено порушення абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 10426,67 грн.

Такий висновок базується на тому, що ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 62682,79 грн. та зобов'язаний був задекларувати його в річній податковій декларації і сплатити податкове зобов'язання в сумі 10426,67 грн.

На підставі вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/2595 від 09 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 13203,34 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 10426,67 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2776,67 грн.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Суд звертає увагу на те, що позивачу згідно додаткового договору із банком було скасовано всю суму пені та штрафів в розмірі 3717,64 доларів США, а також анульовано (прощено) борг в розмірі 4124,57 доларів США.

Суд вважає, що анульована (прощена) заборгованість по кредитному договору в сумі 4124,57 доларів США (яка згідно розрахунку від 03.07.2006 року включає залишок по кредиту, відсоткам та плати за управління кредитом) є додатковим благом і в розумінні вищенаведених положень ПК України підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Однак на відміну від прощеного за кредитним договором боргу в сумі 4124,57 доларів США (32967,69 грн.), скасована позивачу банком пеня та штрафи в розмірі 3717,64 доларів США не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Так, згідно п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При цьому, згідно з ч.2-3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

На виконання зазначеного в ухвалі Вищого адміністративного суду від 01.03.2016 року, а саме визначення суми податкових зобов'язань по кожному факту порушень податкового законодавства, зазначену в акті перевірки, як підстави для визначення податкового зобов'язання, а також суми штрафних санкцій, застосованих за таке порушення податкового законодавства платником податку. Судом поставлено питання до відповідача, щодо можливості відокремлення від суми поданої банком частин нарахованої пені, штрафних санкцій, відсотків по кредиту та основного платежу. У відповіді на поставлене питання представник відповідача зазначив, що сума подана банком на яку позивач має сплатити податок, відображена в системі "1 ДФ" є загальною та цілісною без детального розрахунку, отже і виокремити такі частини, як сума нарахованої пені, штрафних санкцій, відсотків по кредиту та основного платежу неможливо.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що прощена позивачу неустойка у вигляді пені та штрафів не є доходом, або додатковим благом, оскільки, сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, а сума неустойки ним не отримується, відтак банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язаннями в межах договірних правовідносин визначених цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Отже, визначення податковим органом в спірному податковому повідомленні-рішенні суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 13302,34 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 10426,67 грн. та штрафними санкціями в сумі 2776,67 грн., частково є неправомірним.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Однак в даному випадку частину оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яку суд вважає неправомірним, виокремити неможливо, а тому податкове повідомлення-рішення №/2595 від 09 жовтня 2014 року слід скасувати повністю.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України в постанові від 05.12.2006 року у справі № 21-527во06; Вищого адміністративного суду України, яка зокрема, викладена в ухвалі від 25.03.2013 року по справі №К-58319/09.

Скасування рішення податкового органу повністю у такій ситуації дає йому можливість визначити в установленому законодавством порядку правильне рішення, зокрема, через прийняття нового рішення.

Таким чином суд приходить до висновку, що а адміністративний позов ОСОБА_3 слід задоволити, а податкове повідомлення-рішення №/2595 від 09 жовтня 2014 року скасувати повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому №/2595 від 09 жовтня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 травня 2016 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк