Справа № 2-а/1970/1720/12
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2012-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1720/12

"11" травня 2012 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі

головуючого судді Бабюка П.М., при секретарі с/з ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Гарт плюс»до управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Гарт плюс»звернулось до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі про скасування рішень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні заявленого позову, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне:

ПП «Гарт плюс»знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі та є платником внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(в редакції, що діяла до 01.01.2011) страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Згідно вимог ч. 1) п.п. 1.3 п. 1 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №7-6 від 10.06.2004 страхувальник один раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком подає до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік. Перелік форм документів первинної звітності до СПОВ наведено у розділі 2 цього Порядку.

Актом планової перевірки №14 від 27.03.2012 УПФУ в Теребовлянському районі зафіксовано порушення ПП «Гарт плюс»вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема:

- п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»- неподання звітності територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом, а саме розрахунку суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за червень 2007 року.

- неподання відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованих осіб за період до 01.01.2010, а саме за 2006 рік.

28 березня 2012 року враховуючи допущені позивачем порушення зафіксовані у зазначеному акті перевірки управлінням Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі винесено рішення про застосування фінансових санкцій №5 на суму 806,78 грн. та №6 на суму 170,00 грн.

Вказані фінансові санкції було застосовано на підставі п.5 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(в редакції, що діяла до 01.01.2011), яка передбачала, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши вказані обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»втратила чинність з 01.01.2011 відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваних рішень управлінням ПФУ в м. Тернополі до позивача було застосовано фінансові санкції на підставі норми закону, яка втратила чинність з 01.01.2011 та станом на момент застосування фінансових санкцій не діяла.

В обґрунтування правомірності оскаржених рішень відповідач посилається на абзац шостий пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві і перехідні положення»Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Суд вважає посилання відповідача на вказані положення Закону безпідставними та необґрунтованими, оскільки з аналізу вказаної норми вбачається, що зазначені повноваження, в тому числі і щодо застосування фінансових санкцій, зберігаються за органами Пенсійного фонду України лише щодо стягнення заборгованості зі сплати внесків або штрафних санкцій та при умові існування такої заборгованості у період до 01.01.2011.

Доказів існування у позивача заборгованості зі сплати страхових внесків чи нарахованих сум штрафних санкцій до 01.01.2011 та непогашення такої заборгованості на момент прийняття оскаржуваних рішень відповідачем не надано, а судом не здобуто.

Також слід зазначити, що неподання звітності територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом є окремим правопорушенням, яке не повязане із стягненням заборгованості із сплати страхових внесків, в тому числі нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для застосування відповідачем 28.03.2012 фінансових санкцій передбачених п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який втратив чинність з 01.01.2011.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що при прийнятті оскаржуваних рішень управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі керувалось нормою закону, яка втратила чинність тобто не на підставі, передбаченій Конституцією та законами України, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних рішень, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити.

2. Рішення управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків від 28 березня 2012 №5 та №6 визнати протиправними та скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд у порядок і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

В повному обсязі постанова складена 14 травня 2012 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.