Справа № 824/175/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/175/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бідней О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бурлаки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним рапорту, визнання наказу нечинним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 1) визнати протиправним та складеним під тиском його рапорт від 30.11.2015 року про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (відповідач) №90о/с від 10.12.2015 року в частині звільнення його за власним бажанням; 3) поновити його на посаді слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області; 4) стягнути на його користь з Головного управління національної поліції в Чернівецькій області заробітну плату за час вимушеного прогулу; 5) зарахувати час вимушеного прогулу до його загального трудового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.11.2015 року він перебуває на посаді слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області. Наказом №90о/с від 10.12.2015 року позивача звільнено "за власним бажанням". Вказане звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним виходячи з наступного.

30.11.2015 року, у зв'язку з проведенням службового розслідування в приміщенні Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області на вимогу працівників інспекції по особовому складу Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, позивач був змушений написати рапорт про своє звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Після написання рапорту позивач продовжував працювати на займаній посаді, оскільки вважав, що написаний ним рапорт не буде підставою для звільнення, а є лише інформацією наданою під час проведення службового розслідування.

10.12.2015 року позивача було повідомлено про звільнення в запас "за власним бажанням" на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" та вручено трудову книжку.

Відповідно до загальних норм ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним органу письмово за два тижні.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Крім того, на думку позивача відповідач порушив вимоги п. 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, щодо дотримання трьохмісячного строку при звільненні осіб, на яких воно поширюється, і є обов'язковим для нього. При прийнятті відповідачем рішення про звільнення позивача зі служби відповідачем не було з'ясовано причину написання рапорту, як того вимагає п. 8 цього Положення.

Таким чином, позивач вважає, що всупереч вимогам чинного законодавства України, відповідач протиправно звільнив позивача з роботи, позбавив можливості заробляти за час вимушеного прогулу, а тому зобов'язаний поновити позивача на попередній роботі та виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 10.12.2015 року.

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позивач неправомірно посилається на Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ до проходження служби в Національній поліції, оскільки вказані правовідносини регулюється спеціальним Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Перебування на службі в день видання наказу про звільнення, тобто 10.12.2015 року цілком відповідає вимогам закону, оскільки це і був останній день перебування позивача на службі.

Також відповідач стверджує, що позивач мав дійсний намір звільнитись зі служби за особистим бажанням, оскільки у випадку залишення на службі він був би звільнений за негативними мотивами за допущення халатності при виконанні службових обов'язків.

Так, згідно висновку службового розслідування від 04.12.2015 року позивач підлягав притягненню до суворої дисциплінарної відповідальності, однак враховуючи подачу рапорту на звільнення, було вирішено обмежитись його задоволенням. Ще одним з негативних наслідків проступку було висвітлення вказаної події на рівні керівництва 2-х відомств держави, чим завдано шкоди авторитету поліції Чернівецької області на рівні України.

Таким чином, на думку відповідача, позивач мав реальний намір звільнитись з лав поліції, щоб уникнути звільнення за негативними мотивами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити їх у задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі, з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно записів із трудової книжки серії НОМЕР_1, позивач наказом №39ДСК з 01.09.2002 року прийнятий на службу в органах внутрішніх справ, 07.11.2015 року позивач прийнятий на службу в поліцію (а.с. 11-12).

04.12.2015 року старшим інспектором з особливих доручень УКЗ ГУНП в Чернівецькій області майором поліції ОСОБА_5, на підставі вказівки т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_6 проведено службову перевірку. Висновком проведеної службової перевірки запропоновано, за грубе порушення службової дисципліни, притягнути до дисциплінарної відповідальності слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_3, однак враховуючи те, що він подав рапорт на звільнення з органів поліції, обмежитись цим (а.с. 20-29).

30.11.2015 року, у зв'язку із проведенням службового розслідування в приміщенні Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області позивач написав рапорт про своє звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Після написання рапорту позивач продовжував працювати на займаній посаді.

На підставі рапорту позивача від 30.11.2015 року, Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 10.12.2015 року №90о/с "По особовому складу", за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_3 (М-169236), слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції, з 10.12.2015 року. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить: 13 років 03 місяці 10 днів (а.с. 8).

Відповідно до Довідки про доходи №152 від 29.03.2016 року загальна сума доходу позивача за період з листопада 2015 року по грудень 2015 року становила 6139,44 грн (а.с. 71). Відповідно до Довідки про зарплату від 13.04.2016 року №3244/123/44/01-16 заробітна плата позивача з січня 2015 року по листопад 2015 року складала 43810,36 грн (а.с. 72).

За змістом висновку службової перевірки від 04.12.2015 р., що проводилась за фактом не здійснення слідчо-оперативною групою Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області затримання громадянина ОСОБА_7, що перебував в розшуку Інтерпол запропоновано за грубе порушення службової дисципліни притягнути слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майора ОСОБА_3 до суворої відповідальності, однак враховуючи те, що він подав рапорт на звільнення з органів поліції, обмежитись цим.

Так, в ході службової перевірки було встановлено, що 28.11.2015 року о 23 год. 10 хв. через міжнародний автомобільний пункт пропуску "Сокиряни-Окни" здійснив спробу перетину кордону в напрямку виїзду з України громадянин Молдови ОСОБА_7, який перебуває в міжнародному розшуку.

На виклик оперативного чергового Чернівецького прикордонного загону прибула слідча оперативна група (СОГ) Сокирянського ВП Кельменецького ВП.

О 02 год. 20 хв., по акту прийому-передачі, громадянин ОСОБА_7 був переданий СОГ, а саме слідчому даного відділення - ОСОБА_3

Близько 08год. 00 хв. розшукуваний громадянин знову здійснив спробу перетину державного кордону.

О 09 год. 05 хв. 29.11.2015 року, на адресу чергової частини ГУП у Чернівецькій області та чергової частини ДПС України Західне регіональне управління Чернівецький прикордонний загін, каналами електронної пошти з РА Інтерполу були надіслані документи, що необхідні для арешту гр. ОСОБА_7 Зазначені документи були направлені на адресу частини Сокирянського відділення поліції Кельменецького ВП.

Отримавши необхідні документи для арешту громадянина ОСОБА_7, СОГ Сокирянського ВП Кельменецького ВП не здійснила виїзд до пункту пропуску з метою затримання. Згодом зазначений громадянин з невідомих обставин втік у невідомому напрямку з міжнародного автомобільного пункту пропуску "Сокиряни-Окниця".

В ході службової перевірки зроблено висновок, відображений в акті перевірки, що слідчий Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_3, володіючи достовірною інформацією про те, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_7 знаходиться у міжнародному розшуку за вчинення злочину на території іноземної держави, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, грубо ігноруючи вимоги ст. 582 КПК України, не вжив заходів щодо затримання вказаної особи, що у подальшому, стало одним із факторів, які дали змогу особі, яка перебуває у міжнародному розшуку, скритися від органів влади.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані заступник начальника управління начальник інспекції з особового складу підполковник міліції ОСОБА_10, начальник районного відділу підполковник міліції ОСОБА_11 та старший інспектор з особливих доручень майор міліції ОСОБА_5. Зазначені особи, вказали, що їм не відомо з яких причин позивач подав рапорт про звільнення.

З пояснень зазначених осіб, а також з відповідей на уточнюючі питання головуючого, судом зроблено висновок, що вчинення дій та допущення бездіяльності позивачем, зазначених вище, які стали предметом службового розслідування, - призвели б до звільнення позивача.

Свідок ОСОБА_12 - начальник СВ Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області з приводу відомих йому обставин у справі пояснив, що після службової перевірки їм з позивачем було повідомлено про її результати та роз'яснено, що або їх буде звільнено по статті, або за власним бажанням. Зі слів свідка, керівництвом було наказано йому і позивачу написати рапорт за власним бажанням та роз'яснено, що якщо його буде написано - в подальшому він не буде розглядатися.

Зважаючи на зазначене вище, суд приходить до висновку, що на позивача в тій чи іншій мірі було здійснено тиск з боку керівництва, внаслідок чого він написав рапорт про звільнення за власним бажанням. Зазначене свідчить про те, що твердження відповідача про реальність наміру позивача звільнитися не відповідає дійсності. За таких обставин, суд вважає, що рапорт, складений позивачем під тиском, а тому є протиправним.

У листі Вищого адміністративного суду України № 753/11/13-10 від 26.05.2010 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Як уже зазначалось, позивач до звільнення працював на посаді слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Відтак, суд вважає, що спірні правовідносини у даній справі регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІI (Закон N580-VIII), як спеціальним законом.

В преамбулі Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст.1 Закону N580-VIII національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року N580-VIII керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закон N580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, в тому числі, за власним бажанням.

Водночас, проаналізувавши норми Закону України "Про Національну поліцію", суд дійшов висновку, що даним спеціальним нормативно-правовим актом не передбачено строку, який би мав відпрацювати поліцейський з моменту подачі рапорта про звільнення до моменту звільнення. Одночасно слід зазначити, що іншого нормативного-правового акту, який би регулював проходження служби у поліції немає.

Загальними нормами, зокрема ст. 38 КЗпП України, передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

При цьому, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Згідно п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. N114 (Положення N114) особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Пунктом 24 Положення N114 передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Як встановлено в ході судового розгляду позивач звернувся з рапортом про звільнення до відповідача 30.11.2015 р., після чого не залишив роботи та продовжував працювати.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд вважає, що позивача безпідставно звільнено за поданою заявою, так як позивач не залишив роботи та продовжував працювати. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про те, що наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №90о/с від 10 грудня 2015 року в частині звільнення майора поліції ОСОБА_3 з посади слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позивачем надано належні докази, що підтверджують обґрунтованість його позовних вимог, тоді як відповідачем не надано суду достатньо доказів, що підтверджують обґрунтованість його рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як свідчить надана представником позивача довідка про доходи від 29.03.2016 р. №152, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 190,66 грн. З урахуванням цієї суми, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з дня звільнення - 10.12.2016 року до дня прийняття рішення у даній справі становить 20 209,96 грн.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина 5 ст. 235 КЗпП України).

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та таким, що складений під тиском рапорт ОСОБА_3 від 30.11.2015 року про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області №90о/с від 10.12.2015 року в частині звільнення ОСОБА_3 за власним бажанням.

4. Поновити ОСОБА_3 на посаді слідчого Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області.

5. Стягнути з Головного управління національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 20 209,96 грн.

6. Зарахувати ОСОБА_3 час вимушеного прогулу в загальний трудовий стаж.

7. Постанову в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - звернути до негайного виконання.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 04 травня 2016 р.