Справа № 814/1503/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1503/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області про визнання неправомірними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області подав апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постановою від 12 вересня 2014 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Миколаївський окружний адміністративний суд у повному обсязі задовольнив позов ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області про визнання неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 18 квітня 2014 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 25480,10 грн. та про стягнення витрат в розмірі 40 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1, на виконання вимог ст..25 Закону України «Про виконавче провадження», попереджено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 254 800,95 грн., буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Також, апелянт зазначає, що посилаючись на незаконність відкриття 18.04.2014р. виконавчих проваджень з примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій, ОСОБА_1 не оскаржує постанову ВП №39341874, видану 31.08.2013р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 40 грн. та постанову ВП №39341874, видану 21.08.2013р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 25840,10 грн.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Агіровою В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2013р. ВП №39341874 з виконання виконавчого листа №473/2939/13-ц, виданого 13.08.2013р. Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 254 800 грн. та встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 20.08.2013р.

Суд першої інстанції встановив, що у зв'язку із невиконанням боржником у встановлений строк рішення, державним виконавцем здійснено ряд заходів, спрямованих на примусове виконання рішення. Зокрема, у межах ВП №39341874 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції 21.08.2013р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 25480,10 грн. та 31.08.2013р. винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 40 грн.

Також суд першої інстанції встановив, що 27.03.2014р. державним виконавцем Агіровою В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №39341874, при цьому, у п.2 зазначеної постанови вказано, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій винесена в окреме провадження.

18.04.2014р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №43006234 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 24480,10 грн. та ВП №43006183 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вказаних постанов про відкриття виконавчого провадження суд першої інстанції, з посиланням на ч.2 ст.25, ст.ст. 27, 28, ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», виходив з того, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору має виноситися лише після закінчення строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду, при встановленні обставин, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано, та за умови направлення боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку, передбаченому законодавством.

Суд першої інстанції зазначив, що у наданих відповідачем копіях матеріалів виконавчого провадження №39341874 відсутні докази належного повідомлення позивача про відкриття 13.08.2013р. виконавчого провадження.

Суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови про відкриття виконавчого провадження №39341874 від 13.08.2013р. направлено ОСОБА_1 простою кореспонденцією і докази своєчасного отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження із зазначенням строку добровільного виконання судового рішення у відповідача відсутні.

Також, суд першої інстанції встановив, що позивачем своєчасно 17.08.2013р. сплачений борг в сумі 254 800,95 грн. за виконавчим провадженням №39341874, однак, у зв'язку з необізнаністю ОСОБА_1 щодо відкриття 13.08.2013р. виконавчого провадження, останній виконав вимоги ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повідомлення державного виконавця про повне самостійне виконання рішення боржником лише в грудні 2013 року.

За висновками суду першої інстанції, невиконання державним виконавцем у встановленому Законом порядку обов'язку щодо повідомлення позивача, який є боржником у виконавчому провадженні №39341874, про відкриття 13.08.2013р. виконавчого провадження, фактично позбавило останнього можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Також, суд першої інстанції зазначив про наявність у відповідача обов'язку з'ясовувати обставини отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження перед вчиненням будь-яких дій стосовно примусового виконання рішення.

За висновками суду першої інстанції, відділом Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності постанов від 18.04.2014р. про відкриття виконавчих проваджень ВП №43006234 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 24480,10 грн. та ВП №43006183 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40 грн., у зв'язку з чим такі постанови підлягають скасуванню в судовому порядку.

Справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Предметом спору є законність постанов відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 18.04.2014р. про відкриття виконавчих проваджень ВП №43006234 та ВП №43006183 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 24480,10 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40 грн.

Апеляційний суд встановив, що постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 24480,10 грн. від 21.08.2013р. та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40 грн. від 31.08.2013р. винесено відділом Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області у виконавчому провадженні №39341874 з примусового виконання виконавчого листа №473/2939/13-ц, виданого 13.08.2013р. Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 254 800,95 грн. Зазначені постанови від 21.08.2013р. та від 31.08.2013р. є чинними та в судовому порядку не скасовувалися.

Апеляційний суд встановив, що відкриття 18.04.2014р. виконавчих проваджень ВП №43006234 та ВП №43006183 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 24480,10 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40 грн. зумовлено закінченням 27.03.2014р. виконавчого провадження №39341874 на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

В оскарженій постанові суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим та його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст.17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

Згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на відповідні спірні правовідносини, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ .(ст.384 ЦПК України)

Враховуючи те, що позивач є стороною виконавчого провадження (боржник), а виконавчий лист видано на виконання рішення у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, апеляційний суд доходить висновку, що компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не поширюється на даний спір, оскільки він має розглядатися в порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року (справа №6-3077цс15).

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 звертався з даним позовом в порядку ст.ст.383-384 ЦПК України і ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.05.2014р. по справі №473/2939/13-ц закрито провадження у цивільній справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. Однак, ОСОБА_1 не позбавлений був права оскаржити таку ухвалу в апеляційному порядку, однак таким правом не скористався, а подав позов до адміністративного суду з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.157, ч.1 ст.203 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена частково, оскаржена постанова - скасована, а провадження по справі - закрите.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 17, 69-71, п.1 ч.1 ст.157, ст.195, п.1 ч.1 ст.197, п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, ст.ст. 206, 211, 212, 244-2, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року скасувати.

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області про визнання неправомірними та скасування постанов.

Роз'яснити ОСОБА_1 його право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець