Справа № 806/159/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капінос О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"10" травня 2016 р. Справа № 806/159/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузі В.П. ,

сторін та їх представників: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання неправомірним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2016року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23498998 від 07.08.2015.

Стягнуто з Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, третя особа звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги третя особа вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема вказує, що нотаріус здійснює функції державного реєстратора та зокрема приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Також зазначає, що нотаріусом було здійснено нотаріальну дію, а зокрема посвідчено подану третьою особою заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки (яка є одностороннім правочином), що давало йому право приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Водночас вказує, що мораторій на звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки забороняє примусово стягувати його без згоди власника. Третя особа придбала права власності на предмет іпотеки в добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі, тому положення про мораторій не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.01.1999р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за №21 належала квартира загальною площею 44,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.123)

06.08.2007р. між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_7 укладено: кредитний договір №0501/0807/88-198, предметом якого стало надання кредиту в розмірі 36000,00 дол. США на строк з 06.08.2007 року по 05.08.2017 року. (а.с. 67-70) та іпотечний договір, предметом якого є забезпечення виконання зобов'язань за названим кредитним договором за рахунок зазначеної вище квартири позивача.

На підставі договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012року Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було відступлено право вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених в Реєстрі заборгованості боржників, в тому числі за договором від 06.08.2007 №0501/0807/88-198 та одночасно відступлено права вимоги за іпотечними договорами, в тому числі за договором №0501/0807/88-198 від 06.08.2007 №0501/0807/88-198, що були укладені банком з ОСОБА_4О.(а.с.83, 86-89).

07.06.2013р. за вих.№511947/ЛЗ Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" направлено ОСОБА_4 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, в якому зазначено, що борг за кредитним договором від 06.08.2007р. №0501/0807/88-198 станом на 01.07.2013 складає 73395,74 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2013 дорівнює 586652,15 грн., а також заявлено вимогу про усунення порушень умов даного договору шляхом погашення упродовж 30 днів вказаної суми заборгованості. (а.с.62, 63).

07.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення № 23498998 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» , на об'єкт нерухомого майна: квартиру загальною площею 44,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна, яка є яка є предметом названого іпотечного договору від 06 серпня 2007 року(а.с.57, 65).

1. Стосовно доводів апеляційної скарги щодо наявності прав у відповідача на прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то згідно з ч. 5 ст. 3, Абзацом 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

За змістом абзац. 2-3 ч. 5 ст. 3 та ч. 9 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (чинного на час виникнення спірних правовідносин; надалі Порядок №868), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 37 Закону України №898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається саме шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на останній. Разом з тим, з огляду на норми закріплені ч. 9 ст. 15 Закону України №1952-IV та абзацом 7 п. 2 Порядку №868 , нотаріус як спеціальний суб'єкт, проводить державну реєстрацію прав на нерухоме майно, набутих виключно у результаті вчинення нотаріальної дії з таким майном.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що аналіз зазначених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Водночас з аналізу ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 37 Закону України №898-IV вбачається, що в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, що буде підтверджувати відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Відповідно до 12.3.1 п. 12.3 договору іпотеки від 06.08.2007року, сторонами погоджено, що договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Однак, з наявних у справі доказів вбачається, що жодна нотаріальна дія з приводу набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача щодо того, що здійснена нотаріусом нотаріальна дія з засвідчення справжності підпису, перевірка дієздатності та повноважень уповноваженої особи ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" під час складення заяви про виключення іпотеки, накладеної на квартиру №30 по вул. Шелушкова в м.Житомир згідно договору іпотеки від 06.08.2007 №12006 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не могла бути підставою для проведення нотаріусом державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно, оскільки засвідчення підпису на заяві, перевірка дієздатності та повноважень особи не є нотаріальною дією з приводу набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Нотаріус, як спеціальний суб'єкт, проводить державну реєстрацію прав на нерухоме майно, набутих виключно у результаті вчинення нотаріальної дії з таким майном.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, яке виникає на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя-рішення щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державним реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, як передбачено Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Зі змісту п. 2 зазначеного Наказу слідує, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у п. 1 Наказу (чинного на час виникнення спірних правовідносин), проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін"юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2013 р. №868 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, колегія суддів погоджується, що дії нотаріуса щодо прийняття оскаржуваногорішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

2. Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу того, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки третя особа придбала право власності на предмет іпотеки в добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі, то колегія суддів зазначені доводи відхиляє виходячи з такого.

07.06.2014року набув чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", п.п.1 п. 1 якого передбачає, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Таким, чином починаючи з 07.06.2014року для примусово стягнення (відчуження) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки необхідно дотримання такої умови, як згода власника про не застосування положень обумовленого закону щодо мораторію на стягнення майна громадян.

Застереження, встановлене сторонами в обумовленому іпотечному договорі від 06.08.2007року не може вважатися згодою позивача на не застосування положень, обумовленого закону, щодо мораторію на стягнення належного йому майна.

Водночас, з інформаційної довідки, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 у Житомир є єдиним житлом позивача.(а.с.235).

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірна квартира не може бути примусово стягнута на підставі Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування цього судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_3,10012

3- відповідачу/відповідачам: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 АДРЕСА_4 151,03151

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - пр-т Московський,28-А, БЦ"SP-HALL",м.Київ,04655

представник позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_5 ,