Справа № 810/5577/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5577/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого протоколом від 15.05.2015 р. № 178, про підтвердження статусу ОСОБА_1 як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 за роботу в зоні відчуження м. Прип`ять з 23 по 26 вересня 1986 року, визнання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 виданим безпідставно та його вилучення;

- зобов`язання відповідача поновити позивача у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та підтвердити вказаний статус.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: скасовано оскаржуване рішення відповідача та зобов`язано його поновити позивача у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та підтвердити вказаний статус.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі , так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах апеляційної скарги, у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 20.12.1984 р. по 17.07.1989 р. позивач працював водієм на Білоцерківській фабриці індпошиву та ремонту одягу.

Під час роботи на цьому підприємстві на підставі наказу від 29.08.1986 р. № 85 позивач був відправлений у відрядження на період з 29.08.1986 р. по 31.08.1986 р. до м. Прип`ять для отримання ТМЦ та виконання особливо важливого завдання.

На підставі наказу від 22.09.1986 р. № 98 позивач був відправлений у відрядження в м. Прип`ять на період з 23.09.1986 р. по 26.09.1986 р. для отримання обладнання та матеріалів.

26.03.1995 р. позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

У 1998 році Тимчасовою комісією з питань проведення перевірки правильності видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Київської облдержадміністрації проведено перевірку правильності видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків ЧАЕС 2 категорії та протоколом засідання комісії від 31.01.1998 р. № 28 така правильність підтверджена, а посвідчення перереєстроване.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2014 р. у справі № 357/10660/14-а та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 р., якою вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, встановлено факт перебування позивача у зоні відчуження в періоди з 29.08.1986 р. по 31.08.1986 р. і з 23.09.1986 р. по 26.09.1986 р. та нарахування і виплати йому заробітної плати за вказаний період роботи в зоні відчуження у підвищеному розмірі.

15.05.2015 р. рішенням відповідача, яке оформлено протоколом № 178, було визнано безпідставним видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС категорії 2 та підтверджено статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 за період роботи в зоні відчуження в м. Прип`ять з 23.09.1986 р. по 26.09.1986 р.

Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт перебування позивача в зоні відчуження у період з 29.08.1986 р. по 31.08.1986 р. та отримання ним заробітної плати у підвищеному розмірі за роботу в цей період підтверджується відповідними первинними документами та встановлений рішенням суду, що набрало законної сили.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак, вважає, що судом було неправильно обрано спосіб захисту порушеного права позивача та безпідставно задоволено позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивача у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та підтвердити вказаний статус, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 796-ХІІ), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (далі Порядок № 51), Положенням про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом МНС України від 03.09.1998 р. № 260 (далі Положення № 260).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону № 796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

До категорії 2 відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Згідно зі ст. 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Відповідно до ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У п.п. 2, 10 Порядку № 51 закріплено, що посвідчення є документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою- Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 5.9, 5.12 Положення № 260 Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основними принципами діяльності Комісії, зокрема є повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень.

Комісія розглядає питання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, правоохоронних органів.

У разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення Комісії підлягає вилученню.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для надання особі статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідної категорії є факт виконання нею робіт у зоні відчуження у відповідний період часу, що має підтверджуватися будь-яким документом з переліку, закріпленого у п. 10 Порядку № 51.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що факт перебування позивача в зоні відчуження у період з 29.08.1986 р. по 31.08.1986 р., який відповідачем ставиться під сумнів, підтверджується відповідними первинними документами, зокрема наказом про відрядження, та встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили та яким також встановлено й факт отримання позивачем заробітної плати за цей період у підвищеному розмірі /а.с. 30-35/, а отже, зазначені обставини мають преюдиційне значення і, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, не потребують доказування.

Більш того, апеляційний суд приймає до уваги те, що самим відповідачем у 1998 році при здійсненні перереєстрації посвідчення позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії проводилась відповідна перевірка, за результатами якої було підтверджено правильність видачі такого посвідчення.

Судова колегія також звертає увагу на те, що оскаржуване рішення відповідача, оформлене протоколом від 15.05.2015 р. № 178, не містить жодних мотивів, з яких виходила Комісія при його прийнятті, що є порушенням п. 1.2 Положення № 260.

Доводи апелянта про те, що у книгах наказів по Білоцерківській фабриці індпошиву та ремонту одягу виявлені записи щодо підвищеної оплати праці позивача за роботу в зоні відчуження у серпні 1986 року іншим чорнилом і такі кошти не включені до загальної нарахованої суми та до суми, яка підлягає видачі на руки, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з підстав, зазначених вище.

Крім того, апеляційний суд відзначає, що у відповідності до приписів п. 10 Порядку № 51 документи щодо підвищеної оплати праці в зоні відчуження є лише одним з альтернативних видів документів, якими може бути підтверджено факт перебування особи в зоні відчуження у певний період часу і самі лише недоліки таких документів за наявності інших доказів не можуть бути достатньою і необхідною правовою підставою для позбавлення особи статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідної категорії.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на визнання за ним статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме 2 категорії та безпідставності позбавлення відповідачем його цього статусу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення відмовив в частині визнання незаконним рішення Комісії з тих підстав, що в разі його скасуванні та задоволенні решти позовних вимог права позивача будуть захищені.

Водночас, виходячи з приписів ч. 2 ст. 162 КАС України та п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7, колегія суддів вважає, що в даному випадку з метою повного і всебічного захисту прав позивача, згідно з вимогами ст. 11 КАС України, доцільним є вийти за межі позовних вимог в цій частині та визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення Комісії, оскільки застосування саме такого способу захисту порушеного права позивача в даному випадку є всебічним і відповідає зазначеним законодавчим нормам.

З огляду на це, судова колегія вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в цій частині було правильно вирішено справу по суті, однак, помилково застосовано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 201 КАС України, є правовою підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції було задоволено решту позовних вимог та зобов`язано Комісію поновити позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та підтвердити такий статус, однак, у відповідності до п. 4.2 Положення № 260, до повноважень Комісія не належить вчинення таких дій і визнання судом протиправним та скасування її рішення про позбавлення позивача зазначеного статусу є достатнім способом захисту його порушеного права та призведе до реституції сторін та, відповідно, до визнання за позивачем статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню, що помилково не було враховано судом першої інстанції і призвело до порушення ним норм матеріального права та неправильного вирішення справи в цій частині і, у відповідності до ст. 202 КАС України, є правовою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині щодо задоволення таких позовних вимог.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації підлягає задоволенню частково, постанова Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині щодо скасування оскаржуваного рішення Комісії зміні, в частині щодо задоволення позовних вимог про зобов`язання Комісії поновити позивача у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та підтвердити вказаний статус скасуванню, а в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 201, 202, 205, 207, 212, 254 КАС - України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині абзацу другого резолютивної частини рішення змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини постанови Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом від 15.05.2015 р. № 178, про підтвердження статусу ОСОБА_1 як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 за роботу в зоні відчуження з 23 по 26 вересня 1986 року та про визнання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 26.03.1995 р. виданим безпідставно та його вилучення».

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року в частині щодо задоволення позовних вимог про зобов`язання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 р. Київської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та підтвердити вказаний статус скасувати.

У задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 11.05.2016 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Мамчур Я.С

Карпушова О.В.