Справа № 760/4791/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

відповідача Марченка Є.П.,

представника третьої особи Кисіля А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Марченка Євгена Павловича, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ПС2 №837893 від 04.03.2016 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

На думку позивача, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови спотворив фактичні обставини справи, оскільки насправді позивач хоча і зупинився в зоні діяльності заборонюючого знаку для такої зупинки транспортного засобу, проте це було здійснено виключно на вимогу відповідача, який зупинив його в той час, коли він рухався на автомобілі «Шкода», д.н.з.НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту Комарова з бульвару І. Лепсе.

Так, позивач зазначає в своєму позові, що він, 04.03.2016 приблизно о 10.30 годині рухаючись в крайній правій смузі на вищезазначеному автомобілі по дорозі, яка має три смуги руху, через перешкоду у виді вибоїни на дорожньому полотні здійснив невідкладний маневр, перестроївшись в другу (середню) смугу, при цьому в порушення Правил дорожнього руху України не ввімкнув лівий покажчик повороту.

В цей час, відповідач, який рухався за машиною позивача в патрульному автомобілі за допомогою увімкненого проблискового маячка та спеціального звукового сигналу, «дав» позивачу зрозуміти про необхідність здійснити зупинку.

Позивач в своєму позові не заперечує той факт, що відповідач представився йому, перевірив документи, з якими видалився до патрульного автомобіля. Повернувшись через хвилин 7-10 повідомив, що ним складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, після чого роз`яснив права та процедуру оскарження постанови, вручив копію останньої. Позивач зазначає, що був впевнений, що відповідач вирішував питання про притягнення його до відповідальності саме за не уввімкнення лівого покажчику повороту.

Також позивач не заперечує той факт, що він пояснив відповідачу що має бездоганний 20-річний водійський стаж, протягом якого жодного разу до відповідальності в сфері порушення Правил дорожнього руху України не притягувався, що не ввімкнення лівого покажчика повороту було обумовлено «несподіваністю» такого маневру та не є адміністративним правопорушенням.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні надаючи пояснення, будучи попередженим за його вимогою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, заявив, що викладені позивачем в позові обставини не відповідають дійсності, що він підійшов до позивача перевірити документи тому, що позивач вже здійснив зупинку в зоні діяльності знаку, який таку зупинку забороняє. На питання ж суду, яким чином він зафіксував таке ймовірне порушення, та в подальшому на підставі яких доказів прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, заявив, що лише «візуально», при цьому зауважив, що від написання письмових пояснень позивач відмовився. На питання яким чином була зафіксована така відмова пояснив, що ніяк, оскільки відповідної графи в оскаржуваній постанові немає, на питання, чому за викладених обставин з урахуванням часу доби та місця не було вжито суб`єктом владних повноважень дій по встановленню та допиту свідків ймовірного правопорушення, відповів, що згідно норм діючого законодавства це взагалі повинно відбуватися по «спрощеній процедурі» і самі матеріали справи представляють собою лише оскаржувану постанову.

На питання, яким чином відбувався розгляд самої справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, переконував суд в тому, що він досконало обізнаний із положеннями КУпАП, зокрема, із тим, якими статтями передбачені права особи, яка притягується до відповідальності. В той же час, зазначаючи про стадію роз`яснення останніх та власне щодо самої процедури розгляду справи, заявив, що ймовірному порушнику зачитується вголос постанова, після чого роз`яснюються права і порядок її оскарження.

На запитання суду, чому стадія роз`яснення прав не передує винесенню постанови, відповіді суду не надав, навпаки, обурився зазначеним питанням, наголосивши на тому, що переконаний, що його допит під присягою є достатнім підтвердженням того, що позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, і тут не має значення сама процедура його притягнення до відповідальності.

Пояснюючи як відбувалося прийняття самого рішення про притягнення позивача до відповідальності, відповідач стверджував, що на підставі власної оцінки доказів, проте яких, за наведених вище обставин, під час судового розгляду встановлено не було, незважаючи на те, що відповідач суду в судовому засіданні цитував положення ст.ст.251, 252 КУпАП, при цьому визнаючи, що доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких можуть бути встановлені наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні тощо, але не розуміючи ту обставину, що такі «фактичні дані» повинні мати ту форму, яка також цим законом чітко встановлена, тобто доказами можуть бути протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази, показання технічних записів, відеозапис чи фото, а також інші документи.

Окремо відповідач додав, що фактично своєю неявкою в суд позивач визнав свою провину, більше того, він - відповідач, з урахуванням змісту поданого позову, має право тепер «заочно» винести ще одну постанову, якою притягнути позивача ще і за інше порушення Правил дорожнього руху України (п.9.2), яке позивач визнав - здійснення «маневру» із однієї смуги в іншу без увімкнення покажчика повороту)))

Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, наполягав на тому, що відповідач діяв виключно відповідно до норм діючого законодавства.

Заслухавши відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що 04.03.2016 щодо позивача інспектором патрульної поліції роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Марченком Є.П. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №837893, якою його визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Зміст даної постанови зводиться до того, що позивач 04.03.2016 керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по проспекту Комарова, 3, здійснив зупинку даного транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», чим порушив Правила дорожнього руху України, а саме р.33 знак 3.34 д.1. Тобто конкретний пункт Правил дорожнього руху України, який за переконанням відповідача було порушено позивачем не зазначено.

В свою чергу, відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, суд звертає увагу на те, що відповідно до Правил дорожнього руху України є визначення зупинки та стоянки транспортного засобу. Зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог Правил дорожнього руху (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Стоянка ж транспортного засобу - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог Правил дорожнього руху, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідач чітко вказав в постанові, що позивач керуючи автомобілем здійснив стоянку, що вже виключає перебування даного транспортного засобу в певному місці проміжок часу більше ніж 5 хвилин, а також прямо протирічить вищенаведеним поясненням самого відповідача в судовому засіданні, оскільки суду останній пояснював, що транспортний засіб позивача не здійснював рух, коли він його помітив, вже «стояв» тривалий час «під знаком».

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, об'єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Наведені ж відповідачем в судовому засіданні обставини складання оскаржуваної постанови і її зміст свідчать про те, що відповідач не тільки формально підійшов до самого розгляду справи, оформлення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, але й не забезпечив головне завдання відповідного провадження - всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Окремо суд акцентує увагу відповідача на тому, що процедура розгляду зазначеної категорії справ чітко встановлена КУпАП, зокрема, статтею ст.279, згідно якої за жодних обставин роз`яснення прав особі, щодо якої відбувається розгляд, не може бути вчинений після оголошення відповідної постанови. Відповідачем же такого порядку дотримано не було.

Відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення, а також спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, відтак будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Пояснення відповідача, які останній надав під присягою, суд сприймає критично, оскільки останній не заперечував той факт, що він є діючим інспектором Департаменту патрульної служби, відтак обґрунтувати, чому саме цей випадок він запам`ятав із тисячі інших, коли аналогічні постанови він виносив, також не зміг.

Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини вчинення ймовірного правопорушення, хоча об`єктивно він мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події. Також в оскаржуваній постанові не відображено, чи здійснювалась відео фіксація, хоча відповідач запевнив, що вона мала місце.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненнюза порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, порушив правила оцінки доказів.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 1, 251, 14-1, 283, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 104, ч.4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції роти №9 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Марченка Євгена Павловича, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №837893 від 04.03.2016 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.С. Кицюк

Повний текст виготовлено 12 травня 2016 року