Справа № 816/351/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/351/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі головуючого судді Єресько Л.О., судді Бойко С.С., судді Ясиновського І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі- відповідач), просив:

- визнати протиправними дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 70- кратного прожиткового мінімуму, що становить 85 260, 00 грн. та є меншим гарантованою державою соціальної виплати, встановленої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу до розміру 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що становить 182 700, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у зв`язку зі встановленням йому третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, рішенням Міністерство оборони України мало призначити одноразову грошову допомогу у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, а не 70-кратного.

У судове засідання позивач не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,

У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що інвалідність позивачу встановлена у зв`язку з захворюванням, пов`язаним саме з проходженням військової служби, а отже рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму ґрунтується на нормах чинного законодавства України у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей (підпункт 5 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, колегія судів вирішила розглянути справу у порядку письмового провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

02.04.2014 ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 призвано у Збройні Сили України, про що зроблено відповідну відмітку у військовому квітку позивача серії НОМЕР_1 /а.с. 8, зворот/.

Згідно свідоцтва про хворобу № 255 для визначення ступеню придатності до військової служби 13.02.2015 госпітальна ВЛК військової частини НОМЕР_2 за направленням командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 28.01.2015 № 187 встановила, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням військової служби /а.с. 10/.

13.03.2015 позивач звільнений у запас за станом здоров`я наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 11.03.2015 № 41-к /а.с. 8, зворот, 14/.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 03.09.2015 серії АВ № 482691 позивачу в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, з 21.08.2015 по 01.09.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності /а.с. 11/.

Згідно довідки про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності серії ВМ-1 № 001879 ступінь втрати професійної працездатності 40 % (захворювання, пов`язане з проходженням служби) /а.с. 12/.

В зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності позивач подав заяву про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 04.01.2016 № 248/3/6/14 Департаменту фінансів Міністерства оборони України позивача повідомлено, що зазначена заява розглянута та відповідно до рішення, прийнятого Міністром оборони України, 18.12.2015 ОСОБА_1 призначена одноразова грошова допомога в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 85 260,00 грн.

Не погодившись з діями відповідача щодо нарахування одноразової допомоги у меншому, як вважає позивач, розмірі, ніж гарантована державою виплата, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

За приписами статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин, надалі - Закону України № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі- Законом № 2011-XII ), якими визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

В підпунктах 1.1 пункту 1, 2.1 пункту 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402 (надалі - Положення N 402) зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям, для проведення якої створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК).

Згідно підпункту 21.1 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Так, підпунктом "д" пункту 21.5 передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається зокрема в такому формулюванню- "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Матеріалами справи підтверджено, що в свідоцтві від 13.02.2015 № 255 з приводу ОСОБА_1 госпітальною ВЛК військової частини внаслідок медичного огляду постановлено, що " Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби"/а.с. 10/. Також вищевказаний факт зазначено як причина інвалідності у виписці з акту огляду МСЕК, довідці до акту огляду МСЕК серії АВ 0482691 /а.с.11, 13/.

Таким чином підставою для виплати одноразової грошової допомоги позивачу стала встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.

Щодо розміру допомоги, то згідно частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Позивач в заяві посилається на підпункт "б" частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII та вважає, що саме відповідно до цієї правової норми йому повинен бути встановлений розмір одноразової грошової допомоги.

Однак вказана правова норма не може бути застосована до нього, оскільки підставою, відповідно до якої виплачується допомога у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи, є підпункт 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII, а саме встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно матеріалів справи позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до частини 2 статті 16-2 одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Згідно абзацу 3 підпункту 2 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 (надалі- Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Оскільки інвалідність ОСОБА_1 встановлено 21.08.2015, то слід враховувати, що згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року N 80-VIII прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць установлено для працездатних осіб з 1 січня 2015 року - 1218 гривень (1218 грн х 70 = 85 260,00 грн).

На підставі наведеного та керуючись вказаними нормами, колегія суддів вважає, що дії Міністерства оборони України та прийняті ним рішення щодо підстав для призначення та виплати грошової допомоги позивачу і визначення її розміру є правомірними, а вимоги позовної заяви не грунтуються на нормах закону, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.О. Єресько
суддя суддя С.С. Бойко І.Г. Ясиновський