Справа № 1170/2а-4192/11
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2012-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2012 року Справа № 1170/2а-4192/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Нагібіної Г.П.

при секретарі -Дигас В.М.

за участю:

представника позивача -Олефіренко Т.

представників відповідача -Щеці М.Б., Хмарик Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської РДА звернулось до Кіровоградського оружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування пунктів 2.1, 2.2, 2.3 вимоги контрольно-ревізійного відділу в Новоукраїнському районі від 26.09.2011 р. № 14-14/1043 «Про усунення виявлених порушень та недоліків».

Позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської РДА обґрунтовує тим, що в п. 2,1, 2.2, 2.3 вимоги 26.09.2011 р. № 14-14/1043 «Про усунення виявлених порушень та недоліків»та в акті перевірки перевіряючи дійшли висновку про порушення при призначенні соціальної матеріальної допомоги. Такі висновки перевіряючих осіб є помилковими, оскільки законодавством не встановлено визначення «неповне державне утримання», а тому управління правомірно прийняло рішення про призначення соціальної допомоги.

Крім того, вимога відповідача про звернення до осіб, які отримали допомогу щодо добровільного повернення отриманих коштів та проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення виплачених сум державної допомоги суперечить чинному законодавству України.

Також позивач зазначає, що висновки ревізії про те, що матеріальна шкода (збитки) бюджету завдані з вини працівників управління, якими прийнято рішення при призначення допомоги не мають правових підстав і не обґрунтовані. Допомога заявникам призначена та виплачена управлінням без порушень законодавства, в діях посадових осіб немає ознак правопорушень, відсутні правові підстави для стягнення з працівників управління незаконно виплачених сум державної соціальної допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог, надавши заперечення на адміністративний позов, які обґрунтовані тим, що під час перевірки встановлено, що управлінням праці та соціального захисту населення Новоукраїнської РДА призначена та виплачена допомога на дітей, над якими встановлено опіку, одиноким матерям та малозабезпеченим сім'ям в порушення норм законодавства, оскільки діти знаходились на повному державному утриманні, перебуваючи в Рівненській спеціальній школі інтернат, що унеможливлює призначення допомоги.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 р. № 2747-ІУ (далі КАС України) в судовому засіданні 23.03.2012 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 28.03.2012 р., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог частини 4 статті 167 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення є структурним підрозділом Новоукраїнської РДА та діє на підставі Положення, затвердженого розпорядженням голови Новоукраїнської РДА №965-р від 29.08.2007 р.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»від 26 січня 1993 року N 2939-XII (далі Закон N 2939-XII), Державна контрольно-ревізійна служба складається з Головного контрольно-ревізійного управління України, контрольно-ревізійних управлінь в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійних підрозділів (відділів, груп) в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд вважає, що під правовим актом індивідуальної дії слід розуміти такий акт суб'єкта владних повноважень, який тягне для прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин певні правові наслідки.

В силу частини 7 статті 10 Закону N 2939-XII, управління має право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною другою статті 15 цього Закону, встановлено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимога Контрольно-ревізійного управління в Новоукраїнському районі є розпорядчим документом суб'єкта владних повноважень, який обов'язковий для виконання.

В період з 29.08.2011 року по 23.09.2011 року Контрольно-ревізійним відділом в Новоукраїнському районі проведено ревізію використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, інвалідам з дитинства, дітям - інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям в управлінні праці та соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації.

Результати проведеної ревізії відображено в акт ревізії від 23.09.2011 року №14-10/30 (а.с.12-23 т.1). На зазначений акт позивач подав заперечення 10.10.2011 р. №1174-01-09 (а.с.26-27 т.1), які не були враховані відповідачем, оскільки останні подані позивачем поза межами строку подання заперечень до акта ревізії (а.с.28 т.1).

За результатами ревізії направлено вимогу щодо усунення виявлених порушень і недоліків від 26.09.2011 року №14-14/1043 (а.с.24-25 т.1)

Правомірність та обґрунтованість пункту 2.1, 2.2, 2.3 вимоги відповідача про усунення виявлених порушень є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Стосовно пункту п.2.1 вимоги, суд зазначає наступне.

В розділі 7 акту ревізії ревізори дійшли висновку, що по КФК 090305 «Допомога на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням», КЕКВ 1343 «Інші поточні трансферти населенню»позивачем проведено незаконні виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування за місяці перебування підопічних дітей у Рівнянській спеціальній школі-інтернаті опікунам ОСОБА_4 в сумі 40266 грн., ОСОБА_5 в сумі 37084,84 грн. та ОСОБА_6 в сумі 19212 грн. на загальну суму 96262,84 грн.

Згідно з висновками ревізії порушення щодо незаконного призначення та виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування допущене з вини директора Рівнянської спеціальної школи інтернату ОСОБА_7, якою видано довідки про те, що діти яким надано статус дітей позбавлених батьківського піклування перебувають на неповному державному утримані, що суперечить Положенню про спеціальну школу інтернат, яким визначено, що така категорія дітей перебуває на повному державному утриманні, начальника управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської райдержадміністрації ОСОБА_1, начальника відділу прийняття рішень управління правці та соціального захисту населення ОСОБА_8, якими прийнято рішення про призначення допомоги .

Пунктом 2.1 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Новоукраїнському районі від 26.09.2011 року №14-14/1043 позивача зобов'язано звернутись до заявників про добровільне повернення незаконно виплачених коштів, у разі неповернення незаконно виплачених коштів провести претензійно-позовну роботу, в іншому випадку стягнути з осіб, винних в безпідставному нарахуванні та виплаті коштів.

Зазначений пункт вимоги суд вважає протиправним з огляду на наступне.

Опікун ОСОБА_6 перебувала на обліку в управлінні, як одержувач державної допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням період з 1 серпня 2010 року по 31 серпня 2011 року (заява від 31.08.2010 р. та від 17.02.2011р., пакетів документів, рішень про призначення та перерахунок допомоги з особової справи №405753, а.с.54-67 т.1). Підопічна заявниці ОСОБА_9 потребувала корекції розумового та фізичного розвитку, в зв'язку з чим навчалась в Рівнянській спеціальній школі-інтернаті.

Опікун ОСОБА_10 перебуває на обліку в управлінні, як одержувач державної допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням період з 1 липня 2010 року по даний час (заява від 14.07.2010 р. та від 17.01.2011 р., пакет документів, рішень про призначення та перерахунок допомоги з особової справи №405580, а.с.68-86 т.1). Підопічні заявниці ОСОБА_11, 1998 р.н., та ОСОБА_12, 1996 р.н. потребували корекції розумового та фізичного розвитку, в зв'язку з чим навчались в Рівнянській спеціальній школі-інтернаті . На даний час діти навчаються в Новоукраїнській ЗОШ №1

Опікун ОСОБА_5 перебуває на обліку в управлінні, як одержувач державної допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням період з 1 липня 2010 року по даний час (заява від 30.07.2010 р. та від 19.01.2011 р., пакет документів, рішень про призначення та перерахунок допомоги з особової справи №405636, а.с.87-103 т.1). Підопічні заявниці ОСОБА_13, 1995 р.н., та ОСОБА_14, 2002 р.н. потребували корекції розумового та фізичного розвитку, в зв'язку з чим навчаються в Рівнянській спеціальній школі-інтернаті .

Позивачем призначення допомоги за особовими справами № 405753, 405580, 405636 проводилось на підставі пакетів документів, визначених пунктом 27 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751. Крім цього в справах є наявні довідки, що надавались Рівнянською спеціальною школою-інтернатом про те, що діти навчаються та перебувають у школі на неповному державному утриманні (а.с.82,93,101 т.1), а відтак не перебувають на повному державному утриманні та довідок про склад сім'ї заявників, в яких засвідчувався факт належності підопічних до складу сім'ї опікуна та проживання разом з ним. На підставі вищезазначеної інформації спеціалісти управління не мали права відмовити заявникам в призначенні державної допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням. Разом з тим, перевірити достовірність інформації Рівнянської спеціальної школи-інтернату про те, що діти перебувають чи не перебувають на повному державному утриманні можна тільки при вивченні фінансово господарської діяльності цієї установи, що не входить до повноважень управління.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право сімей з дітьми на державну допомогу мають громадяни, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, у випадках та на умовах, передбачених цим законом та іншими законами України. Порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідний для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В статті 2 цього закону вказано, що сім'я з дітьми - поєднане родинними зв'язками та зобов'язаннями щодо утримання коло осіб, у якому виховуються рідні, усиновлені діти, а також діти, над якими встановлено опіку чи піклування.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування.

Абз.3 пункту 25 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні.

Пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 р. N 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування»встановлено, що діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, крім тих, що перебувають під опікою (піклуванням), знаходяться на повному державному утриманні.

Крім того, спільним листом Міністерства праці та соціальної політики України (від 12.10.2006 року №6686/0/14-06/19) та Міністерства освіти і науки України (від 06.10.2006 року №1/9-641) зазначено, що повне державне утримання передбачає забезпечення вихованців протягом всього періоду навчання, включаючи вихідні, святкові дні, дні канікул, безоплатним харчуванням, житлом, взуттям, м'яким інвентарем, предметами першої потреби (копія листа в додатку №7). Даним листом також зазначено, що діти, які потребують корекції розумового та (або) фізичного розвитку і не можуть навчатися у масових навчально-виховних закладах, навчаються і утримуються в спеціальних школах інтернатах за рахунок держави, тобто у дні перебування дитини у закладі вони -на утриманні держави, а на час перебування в сім'ї -на утриманні батьків.

Тобто, законодавчо визначено, що підставою для відмови в призначенні допомоги є факт перебування дитини «на повному державному утриманні», але в матеріалах особових справ заявників відсутні дані про те, що діти перебувають саме на повному державному утриманні.

Статтею 1215 Цивільного кодексу України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та іншу грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Вимога відповідача про звернення позивача до отримувачів допомоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо добровільного повернення отриманих коштів та проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення виплачених сум державної допомоги суперечить чинному законодавству України. Тобто, сам факт покладення обов'язку на позивача щодо звернення до суду з позовом, який суперечить нормам Цивільного Кодексу України є неправомірним, оскільки звернення до суду, за установленими нормами теорією права, це право, а не обов'язок.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пункт 2.1. вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Новоукраїнському районі від 26.09.2011 року №14-14/1043 є незаконним і підлягає скасуванню в повному обсязі.

Стосовно пункту п.2.2 вимоги, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.2 вимоги зобов'язано позивача звернутись до заявниці ОСОБА_15 про добровільне повернення незаконно виплачених коштів, у разі неповернення незаконно виплачених коштів провести претензійно-позовну роботу, в іншому випадку стягнути з осіб, винних в безпідставному нарахуванні та виплаті коштів.

В розділі 7 акту ревізії зазначено, що управлінням по КФК 090306 «Допомога на дітей одиноким матерям», КЕКВ 1343 «Інші поточні трансферти населенню»проведено незаконну виплату допомоги на дітей одинокій матері ОСОБА_15 за час перебування сина ОСОБА_16, 1999 р.н. в Рівнянській спеціальній школі-інтернаті на загальну суму 4342,5 грн.

Суд дійшов висновку про незаконність пункту 2.2. вимоги з наступних підстав.

Згідно зі статтею 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

ОСОБА_15 перебуває на обліку в управлінні, як одержувач державної допомоги на дітей одиноким матерям і протягом ревізованого періоду отримувала зазначену допомогу на дитину ОСОБА_17 (заяви від 12.08.2010 р. та від 08.02.2011 р., пакет документів, рішень про призначення та перерахунок допомоги з особової справи №400952, а.с.104-120 т.1). Дитина потребувала корекції розумового та фізичного розвитку, в зв'язку з чим протягом 2010-2011 навчального року навчалась в Рівнянській спеціальній школі-інтернаті. В матеріалах особової справи наявні довідки, що надавались Рівнянською спеціальною школою-інтернатом про те, що дитина навчається та перебуває у школі на неповному державному утриманні, а відтак позивач при прийнятті рішення про призначення допомоги дійшов висновку, що дитина не перебуває на повному державному утриманні. Крім того, в матеріалах особових справ є довідки міської ради про те, що дитина проживає разом з матір'ю. На підставі вищезазначеної інформації позивач не мав права відмовити заявниці в призначенні державної допомоги на дітей одиноким матерям. Разом з тим, перевірити достовірність інформації Рівнянської спеціальної школи-інтернату про те, що діти перебувають чи не перебувають на повному державному утриманні можна тільки при вивченні фінансово господарської діяльності цієї установи, що не входить до повноважень управління.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_15 двічі призначалась державна допомога. Зі змісту акту обстеження матеріального-побутових умов сім'ї, який складений соціальними інспекторами (а.с.106 т.1) вбачається, що ОСОБА_16 -син заявниці навчається в Новоукраїнській ЗОШ в 6 кл., тобто під час прийняття рішення про призначення допомоги, яка призначається наперед, позивач не міг знати де в подальшому буде перебувати дитина.

Щодо повторного призначення допомоги, то висновок ревізії про те, що дитина перебувала в школі-інтернаті на повному державному утриманні і її мати не має права на отримання державної допомоги одиноким матерям є неправомірним, оскільки в матеріалах особової справи ОСОБА_15 в наявності довідка про те,що дитина перебуває в Рівненській спеціалізованій загальноосвітній школі -інтернат на державному утриманні (неповному) (а.с.119 т.1).

Абз. 5 пункту 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 встановлено, що на дітей одиноким матерям допомога не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні.

Тобто, оскільки в довідці з інтернату не було зазначено, що дитина перебуває на повному державному утриманні, відтак позивач правомірно дійшов висновку про призначення соціальної допомоги.

Стосовно вимоги відповідача про проведення претензійно-позовної роботи, то висновки з приводу такої вимоги описані судом вище.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пункт 2.2. вимоги є незаконним і підлягає скасуванню.

Стосовно пункту п.2.2 вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.3 вимоги, позивача зобов'язано звернутись до заявниці ОСОБА_18 про добровільне повернення незаконно виплачених коштів, у разі неповернення незаконно виплачених коштів провести претензійно-позовну роботу, в іншому випадку стягнути з осіб, винних в безпідставному нарахуванні та виплаті коштів.

В пункті 7 акту ревізії відповідач дійшов висновку, що управлінням праці протягом листопада -грудня 2010 року та січня-квітня 2011 року незаконно призначено та виплачено соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям на шість членів сім'ї ОСОБА_18, яка проживає в селі Кам'яний міст, на загальну суму 9249,42 грн. (заяв, пакет документів, рішень про призначення та перерахунок допомоги з особової справи №602991, а.с.29-51т.1).

Згідно з висновками ревізії дане порушення допущено з вини директора Рівнянської спеціальної школи-інтернат ОСОБА_7, якою надано довідку про перебування дітей на не повному державному утриманні та секретаря Мар'янопільської сільської ради ОСОБА_19, якою надано довідку де зазначено, що діти проживають разом з матір'ю і перебувають її на утриманні, начальника управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської райдержадміністрації ОСОБА_1, начальника відділу прийняття рішень управління правці та соціального захисту населення ОСОБА_8, якими прийнято рішення про призначення допомоги .

Заявниця, інвалід з дитинства ІІІ групи разом з чоловіком ОСОБА_20, інвалідом з дитинства ІІ групи виховують 4 неповнолітніх дітей. Двоє дітей потребують корекції фізичного та розумового розвитку і навчаються в Рівнянській спеціалізованій школі-інтернаті .

Відповідно до пункту 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. N 250 до складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Ревізією не враховано, що спеціалістами управління рішення про призначення допомоги приймалось виключно на підставі пакету документів, що визначений пунктом 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 , включаючи і довідки з місця навчання дітей, в яких не зазначено, що діти перебувають на повному державному утриманні.

Визначення права багатодітної матері ОСОБА_18 на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям проводилось з урахуванням довідок, що надавались Рівнянською спеціалізованою школою-інтернатом про те, що діти навчаються та перебувають у школі на неповному державному утриманні, а відтак не перебувають на повному державному утриманні, та довідки сільської ради про те, що діти проживають разом з батьками. На підставі вищезазначеної інформації спеціалісти управління не мали права відмовити заявниці в призначенні державної допомоги малозабезпеченій сім'ї. Разом з тим, перевірити достовірність інформації Рівнянської спеціальної школи-інтернату про те, що діти перебувають чи не перебувають на повному державному утриманні можна тільки при вивченні фінансово господарської діяльності цієї установи, що не входить до повноважень управління.

Наявність інформації Рівнянської спеціалізованої школи-інтернату про те, що діти ОСОБА_18 навчаються та перебувають у школі на державному утриманні (неповномуээ) (а.с.39 т.1) стала підставою для призначення заявниці державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з урахуванням повного складу сім'ї без виключення з нього вищезазначених дітей, оскільки в довідці не було зазначено про те, що дитина перебуває на повному державному утриманні.

Стосовно вимоги відповідача про проведення претензійно-позовної роботи, то висновки з приводу такої вимоги описані судом вище.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пункт 2.3 вимоги є незаконним і підлягає скасуванню.

Висновки відповідача в акті ревізії та пункти 2.1, 2.2 та 2.3 вимоги є наслідком неточного розмежування на законодавчому рівні понять «повне державне утримання», «утримання за рахунок держави»та «неповне державне утримання». Висновки відповідача ґрунтувалось на тому, що діти фактично перебували в інтернаті на «повному державному утриманні», але згідно довідокё які були видані директором інтернату даного факту позивач не міг встановити. Крім того, згідно з інформації слідчого прокуратури Новоукраїнського району від 19.03.2012 р. №2-1034вих. за фактом зловживання службовими становищем та службового підроблення службовими особами Рівненської спеціальної школи -інтернату відносно директора інтернату порушено кримінальну справу та їй пред'явлено обвинувачення (а.с.1 т.2). Відповідно до постанови слідчого прокуратури Новоукраїнського району від 13 грудня 2011 р. відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб УПСЗН Новоукраїнської РДА у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.191,364-467 КПК України (а.с.191-192 т.1).

Пунктом 49 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.06 №550 (далі Порядок) передбачено, що у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Згідно з пунктом 50 Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення:

- притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю;

- звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства;

- застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

З врахуванням вище вказаного суд вважає, що відповідач, зазначивши в вимозі обов'язки щодо проведення претензійно-позовної роботи та стягнення з винних осіб коштів, обрав спосіб захисту порушеного права, який не відповідає способам, визначеним законом, оскільки в спірних правовідносинах способом захисту порушеного права держави в контексті зазначених норм Закону є звернення органу державної контрольно-ревізійної служби до суду в інтересах держави з відповідним позовом до особи, яка безпідставно отримала та використала державні активи (кошти).

Суд вважає за необхідне зазначити, що державна допомога призначається на майбутні шість місяців, а тому наперед позивач в будь-якому разі не може знати, чи буде дитина перебувати в інтернаті, чи ні. В разі доведення нецільового використання грошових коштів опікунами або іншими отримувачами допомоги, органи опіки та піклування та прокуратури мають право інспектувати правомірність використання отриманої допомоги та право звернення до суду із позовами про стягнення таких коштів.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення про призначення допомоги приймається комісією в складі трьох осіб, тобто колегіально, а тому із змісту самої вимоги неможливо встановити хто з членів комісії повинен нести відповідальність навіть в разі встановлення таких порушень та в якій мірі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дані положення кореспондуються з вказаним у п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ»від 6 березня 2008 року № 2 (далі постанова Пленуму).

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пп.3 п.1 постанови Пленуму).

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач неправомірно сформував пункти 2.1, 2.2, 2.3 вимоги, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зазначених пунктів вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 86, 94, 158, 163-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати пункти 2.1, 2.2, 2.3 листа-вимоги контрольно-ревізійного відділу в Новоукраїнському районі від 26.09.2011 р. № 14-14/1043 «Про усунення виявлених порушень та недоліків».

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2012 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Г.П. Нагібіна