Справа № 2а-547/11/1270
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
Суддів:Гриціва М.І., Терлецького О.О., -

розглянувши заяву Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області (далі - ОДПІ) про перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративній справі за позовом Рубіжанського учбово-виробничого підприємства № 2 Українського товариства сліпих до ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 жовтня 2015 року рішення судів попередніх інстанції про задоволення позову залишено без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОДПІ подало заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що на думку заявника, підтверджується рішеннями касаційного суду від 28 квітня, 9 серпня 2011 року, 13 жовтня 2014 року та 13 січня 2015 року (№№ К-9047/08, К/9991/4856/11, К/800/4820/14, К/800/36956/14, відповідно).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову виходив із того, що оскільки позивачем надані відновлені податкові накладні і жодних заперечень з боку відповідача їх зміст не викликав, відповідачем також не доведено суду, що ці податкові накладні складені з порушенням норм діючого законодавства чи не відповідають реальному змісту господарських операцій, за наслідками яких вони видані, отже ці суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Разом із тим у рішеннях суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 квітня 2011 року, погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову зазначив, що оскільки податковим органом встановлено, що контрагенти позивача протягом 2006 року сплату ПДВ до бюджету не проводили, а позивач не сплатив до бюджету жодної суми ПДВ, отже суди дійшли обґрунтованого висновку щодо правильного застосування норм матеріального та процесуального права. В ухвалі від 13 жовтня 2014 року Вищий адміністративний суд України погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову зазначив, що ці суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки позивачем не було надано під час перевірки податкові накладні, а тому позивач неправомірно включив відповідні суми ПДВ до складу податкового кредиту. В ухвалі від 13 січня 2015 року Вищий адміністративний суд України погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову зазначив, що цей суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що якщо допуск до проведення перевірки відбувся, то в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Крім того, заявник на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 серпня 2011 року проте це рішення не може братися до уваги, оскільки у зазначеній справі касаційний суд, скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, а отже в наведеному судовому рішенні не розв'язано спір по суті і воно не містить остаточного висновку щодо правильного застосування одних тих самих норм матеріального права.

Таким чином, рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, отже у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом Рубіжанського учбово-виробничого підприємства № 2 Українського товариства сліпих до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 жовтня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: М.І. Гриців
О.О. Терлецький