Справа № 461/12176/15-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/461/91/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Колодійчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до інспектора ПП роти №6 батальйону №1 УПП м. Львова Бігуна Івана Орестовича, Управління патрульної служби МВС у м. Львові про скасування постанови серії ПС3 №104611 по справі про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Львові, інспектора 1-го батальйону 6-ї роти Управління патрульної поліції у м. Львові інспектора патрульної поліції Бігуна Івана Орестовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №104611 від 30 листопада 2015 року.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП через відсутність у нього посвідчення водія на право керування автомобілем та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Однак, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції не було взято до уваги той факт, що в нього було наявне відповідне посвідчення, однак він його не пред'явив, оскільки вважав вимогу інспектора незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві. Також надав додаткові пояснення, що ч.1 ст.126 КУпАП передбачено ряд адміністративних правопорушень, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія або не пред'явила посвідчення водія. Ці адміністративні правопорушення за своєю суттю є різними, оскільки в першому випадку внутрішня воля особи не впливає на факт вчинення адміністративного правопорушення, проте у другому випадку внутрішня воля особи є визначальною для суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, тобто умисел у не пред'явленні посвідчення водія на право керування транспортним засобом.. Просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача Управління патрульної служби МВС у м. Львові в судовому засіданні 11 січня 2016 року подав заперечення проти позову, в яких вказує, що інспектором ПП роти №6 батальйону №1 УПП м. Львова Бігуном І.О. при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані всі вимоги законодавства, постанова відповідає вимогам ст.ст.283-285 КУпАП. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач Бігун І.О. в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 листопада 2015 року інспектором 1-го батальйону 6-ї роти Управління патрульної поліції у м. Львові інспектором патрульної поліції Бігуном Іваном Орестовичем за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ 210994-20 (д.н.з. НОМЕР_1) 30 листопада 2015 року о 11 год. 10 хв. на вул. Шпитальній, 7 у м. Львові під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку (мобільний телефон), не мав при собі посвідчення водія. Чим порушив ПДР пункт 2.1А (а.с.10).

Підпункт «а» пункту 2.4. Правил дорожнього руху передбачає, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п.2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як перевірка документів особи. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов'язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Пунктом 5 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Згідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення водієм Правил дорожнього руху.

З вищевказаних положень вбачається, що право поліцейського на перевірку документів особи не є абсолютним, а залежить від наявності передбачених законом підстав, перелік яких є виключним та міститься в ст.32 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно наданого відповідачем-2 пояснення у судовому засіданні 06 квітня 2016 року, ним було зупинено автомобіль позивача у зв'язку з тим, що позивач користувався під час руху транспортного засобу мобільним телефоном. Як на підтвердження своїх пояснень покликався на відеозапис нагрудної відеокамери, який долучений до заперечень відповідача-2, в судовому засіданні 06 квітня 2016 року при спробі відтворення відео таке не вбачалося можливим ні з диску, наданого суду, ні з електронного носія (флешки), наявної в відповідача ОСОБА_4, відтак, суд не приймає до уваги такі покликання за їх недоведеністю.

Того ж дня судом було задоволено клопотання представника відповідача-2 про відкладення розгляду справи з метою надання часу відповідачам надати відеоматеріали зазначені вище.

В судовому засіданні 27 квітня 2016 року представник відповідача-2 зазначені відеоматеріали не надав. Причин відсутності таких не пояснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, доводи позивача про те, що він не користувався мобільним телефоном, а тримав у руці диктофон відповідачами не спростовано. Доказів користування позивачем мобільним телефоном суду не надано.

Окрім того, не спростовано відповідачами і того факту, що у відповідача було при собі посвідчення водія. Однак останній не пред'явив його через незаконність зупинки транспортного засобу.

Так, у відповідності до частини першої ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказаною частиною ст. 126 КУпАП передбачено ряд адміністративних правопорушень, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія або не пред'явила посвідчення водія.

У відповідності до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1..

Таким чином, не пред'явлення посвідчення водія на вимогу інспектора патрульної служби є порушенням вимог підпункту «а» пункту 2.4 ПДР, що в провину позивачу з огляду на оскаржувану постанову не ставилось.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що постанова відносно позивача за порушення правил дорожнього руху складалася за адміністративне правопорушення відповідальність за яке є більшою, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 122 КпАП України та ч. 1 ст. 126 КпАП України є однаковою, тобто 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що вказує, що у вказаному випадку не може застосовуватися ч.2 ст.36 КпАП України.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.9, 10 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколупередбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КпАП України постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Пленум Верховного суду України в пункті 24 постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обов'язок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачами в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не надано.

При цьому, у відповідності до положень ст.251 КУпАП пояснення інспектора поліції не можуть вважатися доказом, що підтверджує наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, оскільки є лише його позицією, що оцінюються судом на загальних підставах.

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова ПС3 №104611 від 30 листопада 2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП була винесена неправомірно.

Відтак, така підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

Керуючись ст. 19 ч.2, ст.55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 8, 11, 18, 70, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст.ст.126,293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №104611 від 30 листопада 2015 року, якою застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий суддя Мисько Х.М.