Справа № 2а-11062/10/0470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Київ К/9991/29572/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я, Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року

у справі № 2а-11062/10/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісгранд»

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Дніпропетровської області

за участі Прокуратури Дніпропетровської області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервісгранд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - відповідач), за участі Прокуратури Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень від 27 серпня 2010 року № /0 та № /0.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року у задоволені позову було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Південної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області № /0 від 27 серпня 2010 року та № /0 від 27 серпня 2010 року.

В касаційній скарзі Криворізька південна МДПІ Дніпропетровської області ДПС, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року і залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Будсервісгранд», посилаючись на те, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року є законною та обґрунтованою, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Південна МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області провела документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року ТОВ «Будсервісгранд», за результатами якої був складений акт № 309/152/35601559 від 12 серпня 2010 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені вимоги підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.11 пункту 7.7 статті 7, пункту 10.6 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість», підпунктів 5.12.1, 5.12.2, 5.12.3, 5.12.4 пункту 5.12 статті 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, в результаті чого збільшено суму, що за результатами звітного періоду підлягає сплаті до бюджету, на 438,00 грн., збільшено суму, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на 793482,00 грн., зменшено сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню шляхом зарахування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів, на 793482,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що у декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року позивачем заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних періодів (рядок 25.2 податкової декларації) у розмірі 793482,00 грн., до складу якої, згідно додатку 2 «Довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податкового періоду» включено залишок від'ємного значення за березень 2008 року в сумі 792253,00 грн., за лютий 2010 року в сумі 1229,00 грн. Згідно листа позивача від 02 серпня 2010 року № 4/1 зазначені суми були сплачені ВАТ «Суха Балка» в сумі 4782000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 797000,00 грн., та ТОВ «Придністровський Бізнес Центр» в сумі 10000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 1666,67 грн. (включено до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за лютий 2010 року). Також, в акті перевірки було вказано, що згідно поданої позивачем звітності, обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців за період з червня 2009 року по травень 2010 року склали 14983,00 грн., а заявлена сума бюджетного відшкодування 793482,00 грн. Обсяги придбання за останні 12 календарних місяців за період з червня 2009 року по травень 2010 року склали 2645,00 грн.

27 серпня 2010 року Південна МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яким визначила ТОВ «Будсервісгранд» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 459,90 грн., в тому числі: 438,00 грн. - за основним платежем, 21,90 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

27 серпня 2010 року Південна МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктами «б», «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» зменшила ТОВ «Будсервісгранд» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за червень 2010 року на 793482,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог, виходив з того, що оскільки позивачем було відмовлено в наданні витребуваних податковим органом первинних документів, відповідач був частково обмежений в можливості перевірки встановлення обґрунтованості права платника податку на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що заявлене до відшкодування від'ємне значення з податку на додану вартість в оспорюваній сумі було сформовано позивачем за операціями з придбання та спорудження об'єктів основних фондів, зміст яких та реальний характер цих операцій податковим органом не оспорювався та знайшов своє відображення у акті перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, у рядку 18.1 декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року позивач зазначив позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у червні 2010 року в сумі 438,00 грн.

У рядку 23 «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового періоду), що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» товариством була задекларвоана сума 793920,00 грн.

Таким чином, залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду становить 793482,00 грн., з огляду на що колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що податкове повідомлення-рішення № /0 від 27 серпня 2010 року є неправомірним.

Як вбачається з матеріалів справи, в декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року позивачем була задекларована сума бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів в розмірі 793482,00 грн. До декларації був доданий розрахунок суми бюджетного відшкодування (Додаток 3) та довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів (Додаток 2).

З Додатку 2 вбачається, що сума бюджетного відшкодування за червень 2010 року утворилась в результаті врахування від'ємного значення попередніх податкових періодів, а саме: від'ємне значення березня 2008 року в сумі 792253,00 грн., яке утворилось в результаті придбання основних фондів; від'ємне значення лютого 2010 року в сумі 1229,00 грн., яке утворилось в результаті придбання консультаційних послуг.

Всі суми від'ємного значення попередніх податкових періодів були фактично сплачені постачальникам, що підтверджується копіями первинних бухгалтерських документів.

Відповідно до положень підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не має права на отримання бюджетного відшкодування особа, яка була зареєстрована як платник цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів за рішенням Кабінету Міністрів України); мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

При цьому, зазначений підпункт Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не пов'язує право платника податку на бюджетне відшкодування з відображенням на балансі підприємства надходження (придбання, створення) основних засобів (на рахунку №10).

Згідно з підпунктом 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під терміном «основні фонди» слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, податковий кредит у березні 2008 року був сформований позивачем за результатами господарської операції з придбання нежитлового комплексу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Подільська, 29, у ВАТ «Суха балка» (згідно договору купівлі-продажу від 05 березня 2008 року) вартістю 4782000,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 797000,00 грн.), що підтверджується податковою накладною (арк. справи 47). Зазначений комплекс використовувався позивачем у власній господарській діяльності.

Таким чином, зважаючи на те, що мета придбання комплексу відповідає виду діяльності позивача, а також та, що придбаний комплекс в розумінні положень підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» відноситься до основних засобів, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 серпня 2010 року №/0.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Криворізької південної МДПІ Дніпропетровської області Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.Я. Олендер

_____________________ Т.М. Шипуліна