Справа № 804/15153/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р. Справа № 804/15153/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В.
за участю:
позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами, в яких просить визнати нечинною та скасувати вимогу Лівобережної об'єднаної ДПІ м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 21.01.2015 року №Ф-8845-25 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 02.12.2013 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак ним було прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності. На підставі вищезазначеного з 23.07.2014 року за №2090918 внесено запис до реєстру фізичних та юридичних осіб підприємців про державну реєстрацію припинення підприємницькою діяльності фізичної особи-підприємця, а з 15.01.2015 р. Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області знято з податкового обліку платника податків. Позивач здійснював установлені законодавством платежі з єдиного соціального внеску у повному обсязі. Проте відповідачем безпідставно було винесено вимогу про сплату єдиного соціального внеску від 21.01.2015 року №Ф-8845-25 на суму заборгованості 1267,95 грн. станом на 31.12.2014 р., тобто без зазначення періоду з якого виникла така заборгованість та на час, коли позивач вже не був платником єдиного соціального внеску.

Позивач позов підтримав та надав пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 30.11.2015 року не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

Позиція представника відповідача відображена в письмових запереченнях та обґрунтована наступним.

ФОП ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.12.2013 року та взятий на облік в Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області. При цьому з 01.01.2014 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування. 23.07.2014 року до відповідача надійшло повідомлення №1090918 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Однак позивачем в 2014 році до податкового органу не було надано ліквідаційний звіт по єдиному соціальному внеску, у зв'язку з чим було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.12.2013 р. та з 03.12.2013 р. перебував на податковому обліку в Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а також відповідно до заяви позивача від 18.12.2013 року №874 з 01.01.2014 року перебував на спрощені системі оподаткування .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підприємницька діяльність ОСОБА_4 була припинена за власним рішенням, про що Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внесено відповідний запис від 23.07.2014 року.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 15.01.2015 року ОСОБА_4 знятий з обліку Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

21.01.2015 року Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8845-25, якою зобов'язано позивача сплати заборгованість (недоїмку) зі сплати єдиного внеску станом на 31.12.2014 року у розмірі 1267,95 грн.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI).

Отже. позивач з моменту припинення підприємницької діяльності та зняття з обліку Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не є платником єдиного внеску, а саме з 15.01.2015 року.

Згідно п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 ст. 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 р. № 455 (далі - Інструкція № 455) визначено процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції № 455 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції № 455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Отже, однією з підстав для прийняття податкової вимоги є те, що платник не подав ліквідаційний звіт за 2014 рік зі сплати єдиного внеску.

Однак податковим органом не надано до суду документів, що підтверджують наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску, крім того у вимозі не зазначено період, за який виникла заборгованість по даному податку.

У відповідності до п.п. 14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд зробив висновок, що вимога від 21.01.2015р. № Ф-8845-25 про сплату боргу (недоїмки) винесена Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_4 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги- підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8845-25 від 21.01.2015р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 487, 20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцятть копійок).

Копію постанови направити відповідачу.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2015 року

Суддя Р.А. Барановський