Справа № 813/1163/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року № 813/1163/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача - Огородник І.І.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Бударт" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

Встановив:

Приватне підприємство "Бударт" звернулося з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області від 10.03.2016 №0001 про накладення штрафу за порушення у сфері законодавства про рекламу.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідь на запит Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області від 19.02.2016 р. №0174, позивачем повідомлено, що Приватне підприємство «Бударт» зовнішню рекламу, а саме два біг-борди перед поворотом на заправку ОККО - біля очної лікарні за адресою: м. Львів-Винники навпроти АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (один біг-борд перед поворотом на АДРЕСА_3) із зображенням фізичних осіб без їхньої на це згоди, не розміщувало. Підприємство не являється замовником, виробником чи розповсюджувачем такої реклами. Позивач повідомив про неможливість надати витребувані документи, в тому числі, й інформацію стосовно вартості розповсюдження такої реклами. Вказану відповідь було вручено відповідачеві 03.03.2016 р., тобто у строки вказані у запиті. Сам факт зазначення номера будівельної ліцензії ПП «БудАрт» не свідчить та не може свідчити про те, що реклама розповсюджувалась саме позивачем, оскільки, по-перше, не співпадає вказана в рішенні дата видачі ліцензії 13.10.2013, в той час як ліцензія ПП «БудАрт» видана 18.10.2013 р., а рішення про видачу такої прийнято 11.10.2013р., по-друге, позивач є будівельною організацією, який на підставі договорів генерального підряду виконує будівельні роботи для замовників будівництва, які рекламуючи свої об'єкти будівництва в силу вимог ст. 25-1 Закону Україну «Про рекламу», зобов'язані вказувати ліцензію генпідрядника. Як слідує зі змісту інформації, розміщеній на вказаних в оскаржуваному рішенні біг-бордах, така інформація є вітанням учнів із початком навчального року, відтак, в силу вищезазначеної статті Закону України «Про рекламу», рекламою взагалі не являється. Тому розміщення такого вітання не може бути підставою для притягнення до відповідальності за розміщення зовнішньої реклами. Про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу позивач повідомлений не був взагалі, про розгляд такої справ не знав, відтак, не міг висловити свої доводи щодо суті питання, яке розглядалося. Вважає, що відповідачем грубо порушено визначену законом процедуру прийняття такого рішення, що призвело до неврахування важливих обставин, які б вплинули на його зміст.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 10.03.16р. №0001 було винесено правомірно, оскільки згідно з матеріалів справи рекламувалась саме компанія «Зелений двір» ПП «Бударт», логотип та ліцензія якої розміщені на рекламі, а також зображення директора ПП «Бударт» - ОСОБА_2 Факт того, що Позивач був повідомлений про час і місце розгляду справи свідчить отримання ним листа Інспекції від 19.02.16р. №0174, в якому його і повідомлялось про час і місце розгляду справи разом з вимогою надати інформацію. Даний лист Позивач отримав, оскільки надав на нього відповідь від 02.03.16р. за вих.№14. Вважає, що Відповідачем правомірно було застосовано адміністративно-господарські санкції до Позивача. Факт порушення Позивачем законодавства про рекламу дійсно мав місце. Доводи Позивача не відповідають дійсності та чітко зазначеним нормам в чинному законодавстві, зокрема, ст.ст. 26, 27 Закону України «Про рекламу».

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи наступним.

Відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України регулює Закон України "Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.1996р.

Відповідно до ст. 16 цього Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що 23.11.15р. до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області надійшло колективне звернення батьків учнів 1-В класу ЗСШ № 29 м. Львова щодо протиправного розміщення зображення батьків та дітей 1-В класу ЗСШ № 29 м. Львова на рекламних конструкціях за адресами: АДРЕСА_2 перед поворотом на АЗС «ОККО» - 2 рекламні конструкції; м. Львів- Винники, АДРЕСА_1, перед поворотом на АДРЕСА_3 - 1 рекламна конструкція, без їхньої на це письмової згоди. До заяви додавались світлини з фотофіксацією вищенаведених фактів.

Листом від 03.12.15р. за вих. № 1230 Інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській області звернулася до Винниківської міської ради з проханням надати інформацію про приналежність даних рекламоносіїв.

Як було поінформовано Винниківською міською радою листом від 31.12.15р. за вих.№ 1.5/10-943 договори тимчасового користування місцем, що перебуває в комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами були укладені з ФОП ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

Отриманими від ФОП ОСОБА_3 поясненнями (лист від 04.02.16р. та від 19.02.16р.) відповідачем встановлено, що вищезазначена реклама була самовільно розміщена на приналежній йому рекламній конструкції по АДРЕСА_1 м. Винник гр. ОСОБА_2 - директором ПП «Бударт» (Будівельна компанія «Зелений двір»), яка і зображена на рекламі. На самому рекламному зображенні розміщено логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також зазначено ліцензію № 279662 від 13.10.13р., яка була видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією україни фірма - ПП «Бударт» (ідентифікаційний код 38860432, юридична адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Декабристів, 40). З вимогою про усунення порушень та демонтаж самовільно встановленої реклами ФО-П ОСОБА_4 звертався зі скаргою від 07.09.15р. до Винниківської міської ради та до ОСОБА_2 ЖБК «Винники-1» поінформував Інспекцію листом від 01.02.16р. за вих.№ 193 про те, що не розміщував реклами по АДРЕСА_2

Інспекцією з питань захисту прав споживачів 19.02.16р. було складено протокол про порушення законодавства про рекламу №0004.

Листом від 19.02.16р. № 0174 Позивача було повідомлено про необхідність представити в інспекцію з питань захисту прав споживачів пояснення по факту розміщення рекламної конструкції з порушенням встановленого порядку та інформацію про вартість розповсюдження рекламної конструкції, а також про час і місце розгляду справи - 10.03.16р. Інформації, як зазначив відповідач, про вартість розповсюдження рекламної конструкції Позивачем надано не було.

За неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами Інспекцією з питань захисту прав споживачів 10.03.2016 було прийнято рішення №0001 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700,00грн.

Статтею 26 Закону України "Про рекламу" передбачено, що контроль за дотриманням законодавства України "Про рекламу" щодо захисту прав споживачів реклами у межах своїх повноважень здійснює спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів.

Функції державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу у Львівській області здійснює Інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській області, яка наділена повноваженнями по застосуванню до порушників законодавства фінансових санкцій, передбачених Законом України "Про рекламу".

Відповідно до вимог частини 2 статті 26 Закону України "Про рекламу" на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу встановлена статтею 27 Закону України "Про рекламу", відповідно до якої особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами.

Згідно з ч. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами спеціально вповноваженому центральному органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальним органам, необхідної для здійснення ними передбачених дим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників оеклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про рекламу" реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких

особи чи товару; виробник реклами - особа, яка повністю або частково здійснює виробництво реклами; рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Висновок про порушення позивачем законодавства про рекламу є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи, так як слідує зі змісту інформації, розміщеній на вказаних в оскаржуваному рішенні біг-бордах, така інформація є вітанням учнів із початком навчального року, відтак, в силу вищезазначеної статті Закону України «Про рекламу», рекламою взагалі не являється. Крім того, мова йде саме про вітання з початком навчального року з сторони Компанії «Зелений двір».

Сам факт зазначення номера будівельної ліцензії ПП «БудАрт» не свідчить та не може свідчити про те, що реклама розповсюджувалась саме позивачем, оскільки, не співпадає вказана в рішенні дата видачі ліцензії 13.10.2013, в той час як ліцензія ПП «БудАрт» видана 18.10.2013 р., а рішення про видачу такої прийнято 11.10.2013р.

Судом встановлено, що у відповідь на запит Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області від 19.02.2016 р. №0174, позивачем повідомлено, що Приватне підприємство «Бударт» зовнішню рекламу, а саме два біг-борди перед поворотом на заправку ОККО - біля очної лікарні за адресою: м. Львів-Винники навпроти АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (один біг-борд перед поворотом на АДРЕСА_3) із зображенням фізичних осіб без їхньої на це згоди, не розміщувало. Підприємство не являється замовником, виробником чи розповсюджувачем такої реклами. З огляду на вищенаведене, позивач повідомив про неможливість надати витребувані документи, в тому числі, й інформацію стосовно вартості розповсюдження такої реклами. Вказану відповідь було вручено відповідачеві 03.03.2016 р., тобто у строки вказані у запиті.

Отже, висновок відповідача про факт неподання приватним підприємством "Бударт" інформації щодо вартості розповсюдженої реклами не відповідає дійсності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 м. Винниках гр. ОСОБА_2 - директором ПП «Бударт» (Будівельна компанія «Зелений двір»), яка і зображена на рекламі, а на самому рекламному зображенні розміщено логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також зазначено ліцензію № 279662 від 13.10.13р., яка була видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією україни фірма - ПП «Бударт» (ідентифікаційний код 38860432, юридична адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Декабристів, 40), оскільки це жодним чином не доводить, що саме позивач є суб'єктом правопорушення - виробником, рекламодавцем чи розповсюджувачем реклами.

Відповідачем, також не наведено жодного належного та допустимого доказу того, що рекламний засіб виготовлявся чи розповсюджувався саме позивачем, і взагалі наявність будь-якого правового зв'язку позивача з цим рекламним засобом.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області від 10.03.2016 №0001 про накладення штрафу за порушення у сфері законодавства про рекламу.

Стягнути з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "Бударт" судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський