Справа № 804/2207/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 р. справа № 804/2207/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційної компанії "ДАФІ" до управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії, -
19 квітня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційна компанія "ДАФІ" (далі - ТОВ будівельно-інвестиційна компанія "ДАФІ", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.03.2016 р. ТОВ будівельно-інвестиційна компанія "ДАФІ" звернулось до відповідача із проханням надати витяг з технічної документації із землеустрою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту функціонального використання Кф=0,5 «землі зайняті поточним та відведені під майбутнє будівництво», проте, відповідачем було повідомлено про відсутність підстав щодо підготовки витягу, враховуючи, що змін до договору оренди землі до відповідача не надходило. Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, яка підлягає скасуванню, тому, просить суд зобов'язати управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області здійснити перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та надати позивачу Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2016 р. відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.04.2016 р.
У судове засідання 28.04.2016 р. прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала до суду письмові заперечення на позов в яких зазначила, що відповідачем ніяких протиправних дій не було зроблено, у своїй діяльності управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області діяло тільки згідно вимог Земельного кодексу України, Законів України підзаконних нормативно-правовим актам та Договору оренди землі. Витяг із нормативної грошової оцінки земельної ділянки було зроблено з використанням електронної версії технічної документації «Нормативна грошова оцінка земель м. Дніпропетровська», даних Державного земельного кадастру, рішень міської ради та договору оренди землі. Відповідач звертає увагу, що жодних змін до Договору оренди землі, укладеного між позивачем та Дніпропетровською міською радою не було внесено, тому, підстав використовувати Кф=0,5 у відповідача був відсутній. Враховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог відповідач просив суд відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти подальшого розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження не заперечувала.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду сторонами письмові докази, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові та позицію відповідача, викладну у письмових запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, враховуючи норми законодавства, чинні на час виникнення спору, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що пунктами 4.1. та 4.5. Договору визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (у гривнях), у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, що визначаються у встановленому порядку.
Пунктом 4.2. Договору зазначено, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
Згідно із п. 286.1. ст. 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до статей 5, 13, 20 Закону України «Про оцінку земель», залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування ґрунтів; економічна оцінка земель; грошова оцінка земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до ст. 204 Земельного кодексу України, ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону.
Разом з тим, відповідно до пункту 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року № 213 і пункту 3.3. Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 року № 18/15/21/11, нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за формулою, яка включає Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 № 783 "Про проведення індексації грошово оцінки земель".
Коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності, та становить: для категорії земель за функцією використання - землі житлової забудови (склад категорії земель - землі індивідуального житлового будівництва і господарських будівель, землі малоповерхової і багатоповерхової не садибної забудови, землі сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями і спорудами Кф=1,0; землі промисловості Кф=1,2; землі комерційного використання Кф=2,5; інші землі до яких за функцією використання віднесено землі зайняті поточним будівництвом та землі відведені під майбутнє будівництво Кф=0,5.
Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією із заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.98 № 377, зареєстрованою в Мін'юсті України 14.12.98 р. за № 788/3228, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.
Види земель за функціональним використанням встановлені додатком № 1 Порядку, серед яких виокремлено землі, зайняті поточним та відведені під майбутнє будівництво, із застосуванням до їх нормативної грошової оцінки коефіцієнту функціонального використання у розмірі 0,5.
Отже, ведення будівельних робіт на земельних ділянках, надає позивачу право застосування до їх нормативної грошової оцінки коефіцієнту функціонального використання у іншому розмірі застосуванням коефіцієнту функціонального використання у розмірі 0,5 землі зайняті поточним будівництвом та землі відведені під майбутнє будівництво.
Тобто, з моменту початку будівельних робіт, про що свідчать зареєстровані в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області декларації про початок виконань будівельних робіт на орендованій земельній ділянці, змінився вид функціонального використання таких земельних ділянок, що потребує застосування до її нормативної грошової оцінки коефіцієнту функціонального використання у розмірі 0,5. Прибутковість видів економічної діяльності під час проведення реконструкції об'єкту є значно нижчою ніж при проведенні комерційної діяльності. Тому, й коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, під час проведень реконструкції приміщень має враховувати ці особливості стану здійснень комерційної діяльності.
Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тому, є всі підстави для повного задоволення адміністративного Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційної компанії "ДАФІ".
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2756,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0.541260435.1 від 21.04.2016 р.та квитанцією № 0.0.541260213.1 від 21.04.2016 р.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2756,00 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційної компанії "ДАФІ" до управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський