Справа № 760/8099/13-а
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-253/13
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Козленко Г.О.

за участю секретаря Ророги Є.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії,-
встановив:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з зазначеним адміністративним позовом та просив суд стягнути з Міністерства оборони України (далі МОУ) одноразову грошову допомогу, передбачену ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інваліду третьої групи в розмірі 99087 грн, а також виплатити матеріальну шкоду в розмірі 148428 грн. Крім того позивач надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу заступника Міністра оборони України від 18.12.2000 за № 0551 його було звільнений з посади викладача кафедри управління тилом факультету аеродромно-технічного забезпечення авіації Київського інституту Військово-повітряних сил за станом здоров`я. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА за №118936 від 19.05.2010, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 12.05.2010 і довічно. Причиною інвалідності була травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. В результаті огляду позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_1 , як інваліду 3-ї групи. В зв`язку з настанням інвалідності, причиною якої стала травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся із заявою до Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України із проханням надати йому грошову допомогу у відповідності до вимог ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У відповідь на заяву Київський міський військовий комісаріат Міністерства оброни України повідомив про неможливість виплати грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивач був звільнений з військової служби до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на позивача не поширюється дія зазначеної статті в редакції після 01.01.2007. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку із зайнятістю, позовні вимоги підтримав та просив про їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з військової служби в запас за пп. «в» п. 65 за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу відповідно до наказу Міністерства оборони України від 18.12.2000 року за № 0551 (а.с.7).

Відповідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА за № 118936 від 19.05.2010 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 12.05.2010 і довічно (а.с.9). Причиною інвалідності була травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. В результаті огляду позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_1 , як інваліду 3-ї групи (а.с.10).

Позивач звертався до Київський міський військовий комісаріат (далі КМВК) з приводу виплати одноразової грошової допомоги, після чого його з доданими до неї документами була направлена до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, звідки зазначені документи повернулися до КМВК без реалізації. 18.05.2011 ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». (а.с.12, 13).

Як вбачається з матеріалів справи вищевказану відповідь позивач отримав 15.03.2013, а звернувся до суду з позовною заявою 15.04.2013. Доказів отримання позивачем будь-яких інших відповідей на його звернення до МОУ матеріали справи не містять, також не надані відповідачем. Зазначення у листі направленому на адресу позивача про прийняте рішення щодо відмови у задоволенні заяви за вих. № 3027 від 06.06.2011, не є належним та допустимим доказом, який би свідчив про отримання позивачем даної відповіді. Тобто початком відліку часу, коли позивач дізнався про порушення його права є копія поштового конверту направлення відповіді МОУ на адресу відповідача 15.03.2013 (а.с.14). Виходячи з матеріалів, які містяться у справі, суд приходить до висновку про те, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, а відтак відсутня необхідності у поновленні строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду в межах строку визначеного ст.99 КАС України.

Суд вбачає, що між подіями, пов`язаними з завданням шкоди здоров`ю позивачу та моментом, коли проявилися і були встановлені наслідки завданої шкоди, минув певний проміжок часу. Такі правовідносини мають тривалий характер і для їх правової оцінки має застосовуватись закон, який є чинним на дату проявлення та встановлення наслідків завданої шкоди.

Зважаючи на це, обґрунтування відмови КМВК про те, що на позивача не поширюється положення ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, яка набула чинності з 01.01.2007, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі.

Частиною 2 ст.19 передбачено, що органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 грошове забезпечення для звільнених з військової служби військовослужбовців, які перебували на кадровій військовій службі або проходили військову службу за контрактом, визначається за останньою посадою, яку вони займали на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Тому суд вважає, що розмір одноразової грошової допомоги має бути визначений виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення на час накстання інвалідності.

Згідно п.3 Порядку особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають передбачені Порядком документи за місцем проходження служби (зборів) або до військомату.

Відповідно до п.7 Порядку керівник уповноваженого органу, яким у даному випадку є Київський міський військовий комісаріат, подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України, висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи положення чинного законодавства України, встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи з 12.05.2010 року, причиною якої була травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, встановлення судом того, що на позивача поширюються положення ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка набула чинності 01.01.2007 року.

Одночасно суд вважає, за необхідне відмовити позивачу в частині задоволення позовної вимоги стосовно зобов`язання Міністерства оборони України додатково виплатити йому матеріальну шкоду в розмірі 148428 грн., оскільки відсутні достатні правові підстави для такого задоволення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.7-14, 69, 71, 122, 158-163, 167 КАС України, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з настанням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, яка передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на час настання інвалідності.

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Г.О. Козленко