Справа № 588/219/16-а
Суддя: Щербаченко М. В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 588/219/16-а
провадження № 2-а/588/6/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Управління соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, відділ Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції Сумської області про стягнення тимчасової державної допомоги,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів, не виконуючи виконавчий лист Зарічного районного суду м.Суми від 27.04.1999 року, на підставі заяв отримувача аліментів - ОСОБА_3 та довідок відділу Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції, та інших документів позивачем була призначена тимчасова державна допомога на сина ОСОБА_4, 1997 року народження щомісяця з 01.06.2010 по 30.11.2010, з 01.01.2011 по 30.09.2015 року. За указаний період позивачем була виплачена тимчасова допомога у загальній сумі 21906 гр.30 коп. У зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року сину відповідача виповнилось 18 років виплата допомоги була припинена. Оскільки відповідно до частини 10 статті 181 Сімейного кодексу України суми наданої дитині тимчасової допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на корить управління соціального захисту населення Сумської міської ради 21906 грн. 30 коп. виплаченої тимчасової державної допомоги за період з 01.06.2010 по 30.11.2010 року, з 01.01.2011 по 30.09.2015 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, позивачем подано клопотання про розгляд справи провести без участі його представника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У поданих письмових запереченнях вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 було відомо про рішення суду, яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 1997 року народження, а також про передачу його для виконання до виконавчої служби. Проте, 15.08.2012 року його колишня дружина ОСОБА_3 надала йому заяву, в якій письмово підтвердила, що з власної згоди відкликає вищезазначений виконавчий лист та про те, що вона не буде подавати його до виконавчої служби до повноліття сина, з огляду на те, що відповідач надає нотаріально посвідчену заяву від 10.08.2012 року, що не має фінансових претензій стосовно продажу нею квартири АДРЕСА_1, яка була придбана за час шлюбу. Відповідач вказує, що після цього жодних повідомлень про відкриття виконавчих проваджень він не отримував, про те, що його колишня дружина всупереч домовленостям, укладеними усно та зафіксованими у відповідних письмових документах, знов подала виконавчий лист на примусове виконання йому було невідомо, також йому було невідомо про призначення ОСОБА_3 соціальної допомоги, як особі, яка не отримує аліментів внаслідок ухилення його від сплати аліментів, а також про зміну прізвища його сина з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4». Також посилаючись на статтю 257 ЦПК України та статтю 99 КАС України, представник відповідач вважав, що оскільки до нього висуваються претензії за період з 01.01.2010 року по 30.09.2015 року в сумі 21906,03 грн., позивачем пропущено строк звернення до суду оскільки вважає, що таке право виникало у позивача кожного разу після закінчення піврічного терміну виплати допомогу, на який вона призначалась.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, вважала, що позов обґрунтований і з відповідача підлягають стягненню виплачені державою кошти у вигляді тимчасової допомоги на утримання їх сина ОСОБА_4. ОСОБА_3 пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_2, з яким вони розлучились у 1999 році, взагалі не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, жодних коштів вона не отримувала ні безпосередньо від нього, ні через виконавчу службу. ОСОБА_3 вважала, що квартира АДРЕСА_2 не була спільною сумісною власністю з відповідачем, хоч і була придбана у період їх шлюбу у 1998 році, оскільки її було набутою внаслідок обміну більшої квартири, належної ОСОБА_3, яку вона отримала у власність від своїх батьків. Враховуючи, що у 2012 році необхідно було терміново продати квартиру, а нотаріус відмовлявся посвідчувати договір без згоди відповідача, який посилався лише на те, що договір обміну квартири був укладений у період шлюбу з відповідачем, хоча до придбання її він не мав ніякого відношення і жодних коштів не надавав, ОСОБА_3 була вимушена звернутись до ОСОБА_2 за такою згодою, яку він надав лише в обмін на те, щоб вона відкликала виконавчий лист про стягнення аліментів з виконавчої службі та надала йому заяву про те, що не матиме до нього претензій в подальшому з цього питання. ОСОБА_3 пояснила, що оскільки родина відповідача скористалась її ситуацією, коли їй необхідно було терміново продати квартиру і фактично під тиском змусили її підписати заяви, то вона це зробила, щоб отримати згоду відповідача. У зв'язку з цим, майже одразу після відкликання виконавчого листа, ОСОБА_3 знову подала до відділу Державної виконавчої служби заяву про прийняття до виконання виконавчого листа, оскільки вважала, що не має права відмовитись від аліментів на дитину, вважала, що оскільки їй потрібні щоденно кошти на утримання сина ОСОБА_4, а відповідач жодних коштів не надає, то хоча б державну допомогу на утримання сина вона отримуватиме. ОСОБА_3 вказала, що місце проживання відповідача їй не відомо, і вона не повинна його розшукувати і повідомляти про те, що нею виконавчий лист пред'явлено до виконання, оскільки це не її обов'язок.

Представник третьої особи - відділу Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції Конєв О.М. щодо вирішення позовних вимог поклався на розсуд суду, при цьому пояснив, що виконавчих лист, виданий Зарічним районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_2 аліментів перебував на виконанні у відділі. Постановою від 15.08.2012 року було повернуто указаний виконавчий лист стягувачу ОСОБА_3 за її письмовою заявою, проте, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень складає три роки, матеріали цього провадження на цей час знищено. Поряд з цим, на цей час триває виконавче провадження з примусового виконання указаного виконавчого листа виданого Зарічним районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, який повторно був пред'явлений ОСОБА_3 наприкінці серпня 2012 року, і яке було відкрито постановою від 03.09.2012 року. Оскільки відомостей про те, що боржником сплачуються аліменти добровільно відсутні і майна, на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем не виявлено, стягувачу ОСОБА_3 на її звернення видавались довідки про неотримання нею у відповідний період аліментів на утримання сина ОСОБА_4 від батька дитини ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 8-10 статті 181 Сімейного кодексу України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

На виконання статті 181 Сімейного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі - Порядок), який визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

Тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років (пункт 3 Порядку).

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подає до органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

Тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи.

Підстави для припинення виплати тимчасової державної допомоги визначені пунктом 10 Порядку, відповідно до підпункту 3 якого виплата тимчасової допомоги припиняється у разі досягнення дитиною 18-річного віку.

Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла дана обставина.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 1999 року (справа № 2-972/99) стягнуто з ОСОБА_2,1972 року народження, уродженця міста Тростянець Сумської області аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.02.1999 року та сплачувати аліменти матері дитини ОСОБА_6, на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с 10).

Після ухвалення указаного рішення суду ОСОБА_6 у результаті одруження 23.01.2003 року з ОСОБА_7 змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» (а.с.11), а у 2006 році спільному з відповідачем сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, було змінено прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», у результаті якого було видано повторне свідоцтво про народження дитини на ім'я «ОСОБА_4» (а.с.9). У подальшому у результаті одруження 26.09.2008 року з ОСОБА_8, ОСОБА_9 змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_3» (а.с.12).

Відповідно до довідок відділу ДВС Тростянецького районного управління юстиції від 21.06.2010 № 3536-03-28, 25.01.2011 № 346-03-28, 09.02.2011 № 752-03-28, 04.07.2011 № 3581-03-28, 31.12.2011 № 6202-03-28, 25.06.2012 № 2708/02-27, 03.01.2013 № 122/02-42, 01.07.2013 № 02-42/2332, 06.01.2014 № 14-02-42, 01.07.2014 № 02-42/3236, 05.01.2015 № 02-42/5, 01.07.2015 ОСОБА_3, мешканка м.Суми не отримувала аліменти на утримання дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно з виконавчим листом Зарічного районного суду м.Суми № 2-972 від 27.04.1999 року від батька дитини ОСОБА_2 за період з 01.12.2009 по 30.06.2015 року (а.с.13, 16, 18, 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44).

На підставі заяв ОСОБА_3 від 30.06.2010, 28.01.2011, 07.07.2011, 03.01.2012, 02.07.2012, 16.01.2013, 01.07.2013, 09.01.2014, 02.07.2014, 05.01.2015, 01.07.2015 та відповідних документів, поданих останньою до позивача у цій справі, їй рішеннями управліннясоціального захисту населення Сумської міської ради була призначена тимчасова державна допомога, яка призначається, коли батьки ухиляються від сплати аліментів, на сина ОСОБА_4 1997 року народження, щомісяця з 01.06.2010 по 30.11.2010, з 01.01.2011 по 30.09.2015 (а.с.14, 15, 17, 19, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 30, 31, 33, 34, 36, 37, 39, 40, 42, 43, 45).

Протягом спірного періоду управлінням допомога виплачувалась ОСОБА_3 у таких розмірах: з 01.06.2010 по 30.06.2010 - 275,10 грн.; з 01.07.2010 по 30.09.2010 - 828,90 грн.; з 01.10.2010 по 30.11.2010 - 564,60 грн.; з 01.01.2011 по 31.03.2011 - 879,30 грн. ; з 01.04.2011 по 30.09.2011 - 1794,60 грн.; з 01.10.2011 по 30.11.2011-613,20 грн.; з 01.12.2011 по 31.12.2011 - 312,60 грн. ; з 01.01.2012 по 31.03.2012 - 1000,80 грн. ; з 01.04.2012 по 30.06.2014 - 1020,60 грн.; з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 1029,60 грн.; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 696,60 грн.; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 359,10 грн.; з 01.01.2013 по 30.11.2013 - 3993,00 грн.; з 01.12.2013 по 31.12.2013 - 385,80 грн.; з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 4629,60 грн.; з 01.01.2015 по 31.08.2015 - 3086,40 грн.; з 01.09.2015 по 30.09.2015 - 436,50 грн. Всього тимчасової допомоги ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, 1997 року народження, позивачем було виплачено на загальну суму 21906 гривень 30 копійок (а.с. 49).

У зв'язку з тим, що відповідно до пункту 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла дана обставина, у зв'язку з досягненням сином відповідача повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 року, виплата призначеної на його утримання тимчасової допомоги позивачем була припинена з 01.10.2015 року.

Розпорядженням від 01.10.2015 року № о/р 480437 у зв'язку з досягненням дитиною 18-річного віку вирішено стягнути ОСОБА_2 кошти виплаченої тимчасової державної допомоги, коли батьки ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, ОСОБА_3 на дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4, за період з 01.06.2010 по 30.11.2010 року, з 01.01.2011 по 30.09.2015 року відповідно до частини 3 пункту 10 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року (а.с. 47).

Відповідачу було направлено лист-повідомлення від 13.10.2015 року з пропозицією повернути виплачені кошти тимчасової допомоги в сумі 21906, 30 грн. на рахунок Управління в добровільному порядку і надати (надіслати) чек про сплату. Крім того, у листі відповідача попереджено, що у разі неповернення ним коштів у добровільному порядку, справу буде передано до суду (а.с.48).

Відповідач суду доказів повернення позивачу виплаченої ОСОБА_3 тимчасової допомоги в сумі 21906, 30 грн. не надав.

Заперечення відповідача та його представника ОСОБА_11 проти позову суд вважає необґрунтованими та відхиляє з таких мотивів.

Відповідач визнав, що йому було відомо про рішення Зарічного районного суду м.Суми від 27 квітня 1999 року (справа № 2-972/99), яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 1997 року народження, а також те, що ОСОБА_3 було пред'явлено виконавчий лист до відділу Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції.

Сторонами не заперечується, що виконавчий лист Зарічного районного суду м.Суми від 27 квітня 1999 року № 2-972/99 спочатку перебував на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції до 15 серпня 2012 року, тобто до моменту, коли за заявою ОСОБА_3 він був повернутий, а виконавче провадження було завершено (а.с. 65).

В подальшому 29 серпня 2012 року ОСОБА_3 подала до відділу Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції заяву про прийняття до виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 1999 року № 2-972/99. Постановою державного виконавця Іващенко Н.В. від 03.09.2012 року було відкрито виконавче провадження за указаною заявою ОСОБА_3 з примусового виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 1999 року № 2-972/99, і яке триває по цей час і не завершено у зв'язку із наявністю заборгованості відповідача із сплати аліментів.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 доказів сплати аліментів у період з 01 грудня 2009 року по 30 червня 2015 року ні суду, ні до відділу державної виконавчої служби не надав, державний виконавець Іващенко Н.В. обґрунтовано видавала ОСОБА_3 довідки про неотримання останньою в указаний період аліментів на утримання її сина ОСОБА_4, 1997 року народження, на підставі яких позивач обґрунтовано призначав останній тимчасову державну допомогу на дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів.

Відповідач, як боржник за судовим рішенням про стягнення аліментів, про наявність якого він знав, зобов'язаний повно і своєчасно сплачувати аліменти на утримання свого сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 якщо сплачував аліменти добровільно мав повідомляти державного виконавця про здійснені перекази чи сплачені готівкою аліменти, міг перевірити правильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в будь-який час і в разі незгоди з ним, оскаржити в установленому законом порядку.

Рішення Управління про призначення тимчасової допомоги ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, 1997 року народження , були прийняті на підставі довідок про неотримання аліментів від ОСОБА_3, виданих відділом державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції, надання яких є обов'язковим відповідно до вимог п. 6 Порядку.При цьому суд звертає увагу, що норми Порядку не покладають на позивача обов'язку перевіряти довідку державного виконавця про неотримання одержувачем аліментів від їх платника, не вимагають вживати заходів перевірки чи сплачує батько дитини аліменти інакше, ніж через отримання відповідної довідки від державного виконавця.

Посилання відповідача на домовленість, досягнуту у серпні 2012 року із ОСОБА_3 про надання ним згоди на продаж квартири АДРЕСА_2 в обмін на її згоду відкликати виконавчий лист і не пред'являти його до виконання до повноліття сина, суд не вважає обставиною, яка є підставою для відмови у задоволенні позову, що є предметом розгляду у цій справі, оскільки аліменти повинні сплачуватися ОСОБА_2 за рішенням суду, яке є обов'язкове для виконання, а рішення суду про заміну способу та порядку виконання рішенняЗарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 1999 року № 2-972/99, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання указаного рішення суду; визнання мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі його виконання не ухвалювалось, і відповідно виконавче провадження не було закінчено відповідно до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» з цих підстав.

Крім того, суд оцінює критично та як таку, що не має правового значення у цій справі, заяву від 15 серпня 2012 року, за змістом якої її надано ОСОБА_12, тоді як отримувачем тимчасової державної допомоги є ОСОБА_3, яка зобов'язалась відкликати виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_13, натомість сином відповідача та третьої особи ОСОБА_3 є ОСОБА_10 (а.с.64).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума виплаченої ОСОБА_3 тимчасової державної допомоги на утримання сина ОСОБА_4, 1997 року народження, яка виплачувалась до досягнення останнім повноліття.

Посилання Відповідача та його представника на те, що позивачем пропущено строк звернення з цим позовом до адміністративного суду і, що наявність поважних причин його пропуску позивач не довів, суд відхиляє, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до абзацу 2 частин 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Виходячи із положень вищенаведеної правової норми процесуального закону, суд дійшов висновку, що в окремих випадках порядок обчислення строку звернення до судусуб'єкта владних повноважень може встановлюватися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що момент, з яким пункт 12 Порядку пов'язує початок перебігу строку звернення до суду не настав, оскільки перебіг вказаного строку визначений саме з моменту виникнення можливості стягнення вказаних коштів, з виникненням у особи можливості утримувати дитину або встановлення його місця проживання (перебування).

Системний аналіз змісту Порядку дає підстави дійти висновку, що право позивача як суб'єкта владних повноважень на пред'явлення вимог про стягнення тимчасом державної допомоги відповідно до частин 8-10 Сімейного кодексу України, з виникненням якого відповідно частини 2 статті 99 КАС України починає обчислюватись строк звернення до адміністративного суду, виникає з припиненням виплати на дитину тимчасової державної допомоги з відповідних підстав, визначених пунктом 10 чи 12 Порядку.

Указані у пункті 12 Порядку обставини, на підставі яких могла бути припинена виплата тимчасової допомоги на сина відповідача і з якими пов'язується право позивача на звернення до суду у цій справі не настали протягом всього спірного періоду, а тому строк звернення позивача до суду необхідно обчислювати з 01.10.2015 року, тобто з часу припинення позивачем виплати ОСОБА_3 тимчасової державної допомоги відповідно до підпункту 3 пункту 10 Порядку у зв'язку з досягненням сином ОСОБА_4, 1997 року народження, повноліття, що на переконання судустало підставою, що дало позивачу як суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Ураховуючи, що позивач відповідно до штампу поштового відділення на конверті звернувся з цим позовом до суду 18 лютого 2016 року (а.с.52), то шестимісячний строк звернення до суду, який необхідно обчислювати з 01 жовтня 2015 року, позивачем не пропущено.

З огляду на викладене, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, які визначені статтею 99 КАС України, суд вважає помилковими.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги частини 1 статті 71 КАС України.

Натомість, надані відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову докази, суд вважає неналежними і такими, що не спростовують підстав стягнення з нього виплаченої позивачем тимчасової державної допомоги.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 4 статті 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись вимогами статей 69-71,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління соціального захисту населення Сумської міської ради - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, 1972 року народження, на користь Управління соціального захисту населення Сумської міської ради 21 906 (двадцять одну тисячу дев'ятсот шість) грн. 30 коп. виплаченої тимчасової державної допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2016 року.

Суддя М.В.Щербаченко