Справа № 803/2417/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. Справа № 876/10893/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Приватного підприємства «Практік» про припинення юридичної особи,

в с т а н о в и в:

Нововолинська ОДПІ Головного управління ДФС у Волинській області 25.08.2015 року звернулася в суд з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Практік», в якому просила припинити юридичну особу Приватне підприємство «Практік», у зв'язку з відсутністю його за своїм місцезнаходженням.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Нововолинська ОДПІ Головного управління ДФС у Волинській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи. Апелянт зазначає, що згідно з пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 та п. 67.2 ст.67 Податкового кодексу України контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. Також, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Практік» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 13 вересня 2006 року; місцезнаходженням юридичної особи є: 45400, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Святого Володимира, будинок 8, квартира 8.

Відповідно до Реєстраційних даних Нововолинської ОДПІ відповідач перебуває на обліку як платник податків з 13 вересня 2006 року за № 00.

Станом на 17 червня 2015 року ПП «Практік» заборгованості по платежах до бюджету не має, що підтверджується довідкою Нововолинської ОДПІ від 18 червня 2015 року № 251/03-19-25-07.

Як слідує із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 12 червня 2015 року № 20713516, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис від 29 листопада 2011 року № 6000355 про відсутність юридичної особи ПП «Практік» за її місцезнаходженням.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень органів державної фіскальної не відноситься звернення до суду із вимогою про припинення юридичної особи з підстав її відсутності за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003р. №755-IV (далі - Закон №755-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України №755-IV державний нагляд за дотриманням законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 11 ст. 19 Закону України №755-IV юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Положеннями ч. 2 ст. 38 Закону України №755-IV передбачено, що однією з підстав для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи є наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Статтею 191 Податкового кодексу України, визначено функції контролюючих органів, серед яких, здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

При цьому нормами законодавства не передбачено надання контролюючим органам (податковим органам) повноважень, щодо контролю за дотриманням законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в тому числі контроль за достовірністю даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з п.п. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 11.30 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. № 1588 (далі - Порядок №1588) передбачено, що якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом та у разі: неподання протягом одного року до контролюючих органів податкових декларацій, документів податкової звітності; якщо установчі документи суперечать чинному законодавству; провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству; наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням; наявності у контролюючого органу передбачених законами України інших підстав для постановлення судового рішення щодо припинення (ліквідації) чи скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання, то керівник контролюючого органу приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів приходить до висновку, що положення ст. 191 Податкового кодексу України кореспондують нормам Закону України №755-IV лише в частині, згідно з якою підставою для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання податкової звітності.

Проте, як встановлено судом, позивачем не підтверджено, що відповідач не подає податкову звітність.

Водночас, закріплене пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України та п.11.30 Порядку №1588 право контролюючого органу звертатись до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання, з врахуванням норм Закону України № 755-IV, слід розуміти як повноваження на звернення до адміністративного суду з позовом про припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця лише в тих випадках, коли податкові органи діють на реалізацію владної компетенції, яка поширюється саме на відносини в сфері оподаткування.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Враховуючи вказане, органи державної податкової служби вправі звертатися з вимогою про припинення суб'єктів господарювання лише в разі, якщо підставою позову є неподання таким суб'єктом протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності згідно з законодавством та здійснення юридичною особою діяльності, що заборонена законом.

Даний перелік підстав скасування державної реєстрації є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Даючи узагальнюючу правову оцінку наведеним нормам, колегія суддів вважає, що контроль за дотриманням законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не віднесено до повноважень органів державної фіскальної служби.

Таким чином, оскільки законом не передбачено повноважень податкового органу на звернення до суду з позовом про припинення юридичної особи з підстав наявності в Єдиному Державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за місцем її реєстрації, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про безпідставність його подання.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі №803/2417/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.Р.Курилець

Ухвала у повному обсязі складена 13.05.2016 року.