Справа № 813/16/16
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Справа № 876/2413/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року по справі № 813/16/16 за позовом ТзОВ "Технокап УА" до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В C Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» звернулось з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.2015р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на суму 210626,92 грн. та штрафними санкціями на суму 52656,73 грн.

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.2015р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 42125,37 грн. та штрафними санкціями на суму 10531,34 грн.

На підтвердження позовних вимог покликається на протиправність висновків відповідача щодо порушенням ним вимог податкового та митного законодавства та отримання пільг по оподаткуванню при ввезенні на територію України обладнання, як внеску до статутного фонду товариства. Зазначає, що норми Закону України «Про режим іноземного інвестування», на які покликається відповідач в обґрунтування своїх висновків, не встановлюють пільг чи гарантій з питань оподаткування іноземних інвестицій. Вказаним законом чітко передбачено, що оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями здійснюється в порядку, встановленому Митним кодексом України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.2015р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на суму 210626,92 грн. та штрафними санкціями на суму 52656,73 грн.

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.2015р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 42125,37 грн. та штрафними санкціями на суму 10531,34 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яке покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що після проведення перевірки податковим органом позивач здійснив державну реєстрацію іноземної інвестиції, а це свідчить про те, що позивачем порушено норми вимог Закону та положень порядку Кабінету Міністрів України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що митне оформлення такого майна проводилось за митними деклараціями № 209140000/2013/005136 від 19.02.2013р., № 209140000/2013/005279 від 20.02.2013р., № 209140000/2013/007933 від 14.03.2013р., № 209140000/2013/012637 від 22.04.2013р.№ 209140000/2013/013199 від 25.04.2013р., № 209140000/2013/015973 від 21.05.2013р., № 209140000/2013/025639 від 31.07.2013р.

Згідно з вказаними митними деклараціями митне оформлення майна проведено із звільненням від оподаткування ввізним митом. В графі 36 митних декларацій вказаний код тарифної пільги (тарифної преференції) - « 152». Відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.12р., вказаним кодом пільги позначаються товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України «Про режим іноземного інвестування» з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями.

За класифікатором способу розрахунку (графа 47 митних декларацій) ввізне мито нараховувалось по коду « 06» - сума податку нарахована умовно, у зв'язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, при переміщенні товарів у митні режими імпорту, експорту.

На підставі Наказу № 691 від 27.10.2015р. ГУ ДФС у Львівській області проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ «Технокап УА» щодо обґрунтованості та законності надання пільг і звільнення позивача від оподаткування під час митного оформлення іноземних інвестицій. Результати перевірки оформлені актом № н16/22-05/33775568 від 03.11.15р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 278, ч.1 ст. 279, ч.1 ст. 281, ч.2 ст. 287 Митного кодексу України, ст. 13 Закону України «Про режим іноземного інвестування», ч.2 ст. 270, п.п. «в» п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст.187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу.

Відповідачем при проведенні перевірки враховано інформацію Львівської обласної державної адміністрації, викладену в листі № 4-11-4408 від 21.10.2015р., про те, що ТзОВ «Технокап УА» за 2013 рік не вносило інформаційних повідомлень щодо державної реєстрації іноземних інвестицій.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення № /33775568 від 19.11.2015р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на суму 210626,92 грн. та штрафними санкціями на суму 52656,73 грн. та № /33775568 від 19.11.2015р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 42125,37 грн. та штрафними санкціями на суму 10531,34 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів того, що позивачем неправомірно застосовано пільгу та не сплачувалось мито при ввезенні на територію України іноземних інвестицій.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Підприємство з іноземними інвестиціями - підприємство (організація) будь-якої організаційно-правової форми, створене відповідно до законодавства України, іноземна інвестиція в статутному капіталі якого, за його наявності, становить не менше 10 відсотків.

Державна реєстрація іноземної інвестиції - фіксування факту внесення іноземної інвестиції шляхом присвоєння органом державної реєстрації Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій інформаційному повідомленню реєстраційного номера з відповідним записом у журналі обліку державної реєстрації внесених іноземних інвестицій.

Підприємство набирає статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс.

З наявних у справі копій статуту ТзОВ «Технокап УА», митних декларацій, оборотно-сальдової відомості по рахунку 1521 за 9 місяців 2013 року та акту внутрішнього переміщення основних засобів від 29.05.2013р. судом встановлено, що ввезене на територію України іноземним учасником ТзОВ «Технокап УА» обладнання зараховано на баланс позивача, введено в експлуатацію та використовується підприємством в господарській діяльності. Таким чином, таке обладнання є іноземною інвестицією, а позивач має статус підприємства з іноземними інвестиціями.

Відповідно до ст. 13 Закону державна реєстрація (перереєстрація) іноземних інвестицій та її анулювання здійснюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, в семиденний строк з дня подання іноземним інвестором документів для реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання.

У разі вилучення (репатріації) іноземної інвестиції державна реєстрація іноземної інвестиції підлягає анулюванню.

Незареєстровані іноземні інвестиції не дають права на одержання пільг та гарантій, передбачених цим Законом.

Аналогічні за змістом положення містить ст. 395 Господарського кодексу України.

Процедура подання документів, їх розгляду та здійснення державної реєстрації іноземних інвестицій та її анулювання визначена Порядком державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 139 від 06.03.13р. (надалі - Порядок).

Відповідно до п.4 Порядку для державної реєстрації іноземних інвестицій іноземний інвестор або уповноважена ним в установленому порядку особа (далі - заявник) подає органу державної реєстрації такі документи:

- інформаційне повідомлення згідно з додатком 1 до цього Порядку у трьох примірниках з відміткою територіального органу Міністерства доходів і зборів за місцем здійснення інвестицій про їх фактичне здійснення. Зазначене повідомлення заповнюється згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- документи, що підтверджують форму здійснення іноземних інвестицій (установчі документи, договори (контракти) про виробничу кооперацію, спільне виробництво та інші види спільної інвестиційної діяльності, концесійні договори тощо);

- документи, які підтверджують вартість іноземних інвестицій, що визначається відповідно до статті 2 Закону України "Про режим іноземного інвестування".

Орган державної реєстрації зазначає дату надходження документів у журналі обліку державної реєстрації іноземних інвестицій, форма якого затверджується Мінекономрозвитку, та протягом семи днів розглядає подані документи і приймає рішення про реєстрацію іноземних інвестицій або про відмову в їх реєстрації (п.5 Порядку).

Згідно з п. 6 вказаного Порядку, державна реєстрація іноземних інвестицій здійснюється шляхом присвоєння органом державної реєстрації інформаційному повідомленню реєстраційного номера, який на всіх трьох примірниках засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою органу державної реєстрації, та внесення таким органом відповідного запису до журналу обліку.

Перший примірник інформаційного повідомлення повертається заявникові як підтвердження факту державної реєстрації іноземних інвестицій, другий - надсилається до п'ятого числа місяця, що настає за звітним кварталом, поштовим відправленням Мінекономрозвитку, третій - залишається в органі державної реєстрації.

Державні гарантії захисту іноземних інвестицій, зокрема, діяльності іноземних інвесторів на території України; гарантії для іноземних інвесторів у разі зміни законодавства України; гарантії щодо примусових вилучень іноземних інвестицій, а також незаконних дій державних органів та їх посадових осіб; гарантії переказу прибутків, доходів та інших коштів, одержаних внаслідок здійснення іноземних інвестицій; гарантії у разі припинення інвестиційної діяльності та інші гарантії передбачені розділом ІІ Закону України «Про режим іноземного інвестування».

Статтею 18 Закону України «Про режим іноземного інвестування» передбачено, що оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.287 Митного кодексу України товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України "Про режим іноземного інвестування" з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.

Системний аналіз положень вказаних норм законодавства дає підстави суду дійти до наступних висновків.

- законодавство України, яке регулює порядок реєстрації іноземних інвестицій, передбачає строки, протягом яких уповноваженим на це державним органом повинно бути прийняте рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації іноземних інвестицій (протягом семи днів з моменту подання іноземним інвестором відповідних документів), однак не передбачає конкретного строку від часу ввезення на територію України, протягом якого такі інвестиції повинні бути зареєстровані іноземним інвестором;

- з часу державної реєстрації іноземних інвестицій суб'єкти інвестиційної діяльності отримують гарантії та пільги, які передбачені для таких суб'єктів лише Господарським кодексом України, Законом України «Про режим іноземного інвестування» та іншими законами, що визначають статус іноземних інвесторів в Україні, їх права та обов'язки;

- норми Закону України «Про режим іноземного інвестування», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, та Господарського кодексу України не регулюють питань оподаткування іноземних інвестицій та не встановлюють пільги чи гарантії щодо оподаткування таких.

- відповідно до положень Митного кодексу України, якими регулюються спірні правовідносини, державна реєстрація іноземних інвестицій не є обов'язковою умовою для звільнення від сплати ввізного мита. Такими умовами є, зокрема, відповідність ввезеного майна критеріям визначення іноземної інвестиції, а також період, на який таке майно ввозиться на територію України.

Як встановлено судом, при визначенні розміру ввізного мита по ввезеному на територію України майну, позивачем було застосовано умовне звільнення від оподаткування митом, як спосіб розрахунку (код « 06» в графі 47 митних декларацій).

Відповідно до п.п. 14.1.253 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України умовне звільнення від оподаткування митними платежами - звільнення від сплати митних платежів, застосування якого передбачає дотримання певних умов та обмежень під час використання товарів і транспортних засобів комерційного призначення, розпорядження ними після їх випуску.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ч.2 ст. 287 Митного кодексу України, у випадку відчуження ТзОВ «Технокап УА» цього майна раніше ніж через три роки від часу його ввезення на територію України, в позивача виникає обов'язок сплати ввізного мита.

Як вже зазначалось, позивач використовує ввезене обладнання у власній господарській діяльності, таке обладнання є іноземною інвестицією, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем правомірно застосовано пільгу та не сплачувалось мито при ввезенні такого обладнання на територію України.

Також апеляційним судом враховано, що згідно з інформаційним повідомленням від 20.11.2015р. майно, зареєстроване як іноземна інвестиція 29.12.2015р. за реєстраційним № 1346-3-1-2967.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року по справі № 813/16/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник