Справа № 200/4875/16-а (2а/200/241/16)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2016 рокусправа № 200/4875/16-а (2а/200/241/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (витяг з ЄДР)

відповідача: - ОСОБА_2 (дов. від 16.01.2016)

третіх осіб: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір»

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року

у справі № 200/4875/16-а

за позовом Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір»

до Дніпропетровської міської ради

треті особи без самостійних вимог виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 306/67 від 30.09.2015 щодо передання земельної ділянки в оренду,-

ВСТАНОВИВ:

Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір» звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, за участю третіх осіб: виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 306/67 від 30.09.2015 щодо передання земельної ділянки в оренду по фактичному розміщенню нежитлової офісної будівлі та для проектування і будівництва житлового будинку з офісними приміщеннями за адресою м. Дніпропетровськ, площа Петровського буд. 2Н..

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено у звязку з тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду, з посиланням на п.7 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», мотивовано тим, що предметом позову є спір про право користування земельною ділянкою. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, є цивільно-правовими, тому дані правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного-процесуального судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову та направити справу для продовження розгляду справи.

Позивач зазначає, що відповідачем у справі є Дніпропетровська міська рада - орган місцевого самоврядування, а тому даний спір відноситься до адміністративного судочинства. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що у даній справі немає фізичних осіб, які б були стороною по справі, а роз'яснення суду стосовно того, що з даним позовом слід звертатись до суду в порядку цивільно-процесуального судочинства, суперечить нормам ст.55 Конституції України (щодо права на судовий захист) та рішенню Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Предметом оскарження у даній справі є рішення Дніпропетровської міської ради № 306/67 від 30.09.2015, яким третій особі - ОСОБА_3 передано в користування земельну ділянку, розташовану за адресою м.Дніпропетровськ, пл.Петровського, 2-Н. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю передачі у користування земельної ділянки (кадастровий номер: :06:103:0063) ОСОБА_3 з огляду на відсутність отримання згоди мешканців будинку № 2 по пл.Петровського, чим порушено їх право розпорядження та користування земельною ділянкою, на якій знаходяться елементи благоустрою.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст.3 КАС України).

За змістом п.1 ч.1 ст.3 цього Кодексу справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

В даному випадку, з огляду на визначений позивачем предметом спору (захист права користування спірною земельною ділянкою), апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, є цивільно-правовими, оскільки між сторонами виник спір про цивільне право на землю, не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд при цьому виходить з того, що згідно із Конституцією України, Цивільним кодексом України земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Справи за позовними заявами підприємств та організацій за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України розглядаються господарським судом.

Отже оскарження правомірності набуття третьою особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільного (господарського) судочинства.

Враховуючи те, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної (господарської) юрисдикції, розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ст.17 цього Кодексу, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Згідно із п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом ОСН «Будинковий комітет «Тихий двір».

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2016.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2016 відстрочено сплату судового збору Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір» відповідно до ст.88 КАС України до 26.04.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Приймаючи до уваги, що фактично до вказаної дати судовий збір не сплачено, згідно з вимогами ч.2 ст.88, ст..94 КАС України належить до стягнення з Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у загальному розмірі 1378 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір» залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року у справі № 200/4875/16-а залишити без змін.

Стягнути з Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Тихий двір» (, 49038, м. Дніпропетровськ, пл.. Петровського, 2) до спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, Р/Р 1004 (КБКД 22030101), , банк отримувач ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська, МФО 805012, призначення платежу судовий збір за апеляційною скаргою, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1378 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко