Справа № 818/2791/14
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Справа № 818/2791/14

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - Макаренка М.А.,

представників відповідача - Парафійника П.А., Сіренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Наумівський спиртовий завод"

до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Наумівський спиртовий завод» (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області (на даний час - Сумська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області) № від 24.06.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку (спирт) у розмірі 12 701 039 грн. 37 коп. та штрафну санкцію в сумі 3175259 грн. 84 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

Зокрема, позивач зазначає, що за наслідками перевірки відповідачем було складено Акт перевірки з якого свідчить, що донарахування акцизного податку здійснено податковим органом у зв'язку з тим, що ДП «Наумівський спиртовий завод» при реалізації фракції головної етилового спирту покупцю - ТОВ «Імперіал» безпідставно застосовано пільгу акцизного податку на загальну суму 12 701 039, 37 грн.

При цьому, позивач вважає, що пільга акцизного податку була застосована правомірно, оскільки відпуск фракції головної етилового спирту (далі - ФГЕС) було здійснено на підставі нарядів виданих Міністерством доходів і зборів України, яким надано позивачу дозвіл на відвантаження ФГЕС товариству «Імперіал» та які видано відповідно до «Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом» затвердженого Міністерством доходів і зборів України на підставі рознарядок і довідок виданих органами державної податкової служби.

Позивач просить суд взяти до уваги, що згідно Довідки про обсяг і мету використання ТОВ «Імперіал» фракції головної етилового спирту виданої ДПІ в Обухівському районі Київської ДПС за №2 від 08.04.2013р. - ТОВ «Імперіал» взято на облік як платника податків, отримання ФГЕС заявлено для виготовлення (виробництва) засобу рідного для розпалювання вогню із сплатою акцизного податку.

Таким чином, на переконання позивача, саме ТОВ «Імперіал», як платник акцизного податку та підприємство, що виробляє підакцизний товар (засіб для розпалювання вогню на переконання позивача є саме підакцизним товаром), має сплачувати акцизний податок при продажу в подальшому підакцизної продукції, а не ДП «Наумівський спиртовий завод», який лише реалізував відповідну продукцію - ФГЕС, як сировину для виробництва підакцизних товарів.

При цьому, позивач посилається на норми п.п.213.3.5 п.213.5 ст.213 Податкового кодексу України та п.п.229.1.2. п.229.1 ст.229 Податкового кодексу України, якими передбачено звільнення від оподаткування реалізація підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів.

Отже, у квітні 2013 року ДПІ в Обухівському районі Київської ДПС видала довідку про обсяг і мету використання ТОВ «Імперіал» ФГЕС на виробництво підакцизної продукції. Дана довідка, зокрема, стала підставою для позивача для визначення нульової ставки податку при реалізації ФГЕС.

В подальшому, ДПІ в Обухівському районі були надані пояснення на запит Сумської ОДПІ про те, що продукція, яка вироблялась ТОВ «Імперіал» була помилково визначена, як підакцизний товар, ТОВ «Імперіал» виявляється на є платником акцизного податку так як здійснює виробництво не підакцизної продукції. Однак, на переконання позивача, письмові пояснення ДПІ в Обухівському районі жодним чином не доводять порушень з боку ДП «Наумівський спиртовий завод», оскільки підприємство у 2013 році діяло згідно норм чинного податкового законодавства за наявності всіх дозволів, довідок податкового органу, за пред'явлення авальованих банком податкових векселів, з дотриманням п.п.229.1.2. п.229.1 ст.229 Податкового кодексу України (щодо податкових векселів). Навпаки, позивач вважає, що вищезазначені обставини доводять порушення з боку ДПІ в Обухівському районі при видачі довідки ТОВ «Імперіал» і погашенні отриманих податкових векселів.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.30-33, І том; а.с.44-47, ІІ том).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу було донараховано податкові зобов'язання.

Відповідно до постанови суду І інстанції від 10.11.2014р. (а.с.133-136, І том) в задоволенні позовних ДП «Наумівський спиртовий завод» було відмовлено, оскільки об'ємна частка етилового спирту у фракції головної 1 л етилового спирту у відсотковому відношенні становила не менше 92 відсотки. Тоді як підпункт 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України передбачає звільнення від оподаткування операції з підакцизними товарами, що використовуються як с и р о в и н а для виробництва підакцизних товарів (продукції). При цьому, довідкою від 03.09.2014 р. "Про результати позапланової перевірки ТОВ "Імперіал" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ДП "Наумівський спиртзавод" (а.с. 59-69) встановлено, що з отриманої від ДП "Наумівський спиртзавод" фракції головної етилового спирту ТОВ "Імперіал" здійснює виробництво рідкого засобу для розпалювання вогню та рідкого засобу проти обледеніння для миття скла, які не входять до переліку підакцизної продукції.

Відповідно, суд дійшов висновку, що податкову пільгу зі сплати акцизного збору, встановлену в підпункті 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України, ДП "Наумівський спиртзавод" використав безпідставно оскільки ТОВ "Імперіал" здійснює виробництво продукції із отриманої ФГЕС від позивача, яка не відноситься до переліку підакцизної продукції, а тому відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення і немає підстав для його скасування.

Судом апеляційної інстанції було прийнято постанову від 17.02.2015р. (а.с.203-208, І том) відповідно до якої постанову суду І-ї інстанції скасовано - прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду була оскаржена Сумською ОДПІ до суду касаційної інстанції.

10.02.2016р. Вищим адміністративним судом України (ухвала - а.с.33-37, ІІ том) було частково задоволено скаргу Сумської ОДПІ, постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі №818/2791/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що платником податку є особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини. Відповідно до наявних у матеріалах справи договорів, позивач здійснював реалізацію ФГЕС комісіонера - Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт". Тим часом у свідоцтвах про якість, копії яких наявні у матеріалах справи, зазначено назву заводу - виготовлювача ДП "Наумівський спиртзавод". З огляду на викладене, для встановлення правомірності донарахування грошового зобов'язання позивачу, обов'язковому з'ясуванню підлягає питання наявності у нього статусу виробника.

Крім цього, в ухвалі ВАСУ йдеться посилання на те, що на обґрунтування віднесення ФГЕС до товарної позиції 2207 податковий орган посилається на лист Сумської митниці від 27 травня 2014 року №3.1/1.2-09/2695, в якому зазначено про необхідність класифікації ФГЕС як спирту етилового, у товарній позиції 2207 УКТ ЗЕД залежно від того, не денатурований чи денатурований спирт. Тим часом, Довідці ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 03 вересня 2014 року №2283/10/10-16-22-04-31583272 "Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Імперіал" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ДП "Наумівський спиртовий завод" за період з 01 січня 2013 року зазначено, що ФГЕС не підпадає під визначення, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 УКТ ЗЕД, оскільки є водно-спиртовою сумішшю, що отримується в процесі епюрації бажаного дистиляту або спирту сирцю та збагаченням супутніми органічними домішками (альдегідт, естери, спирт метиловий, та інші органічні сполуки), які вилучені та сконцентровані в процесі перегонки бражки та ректифікації спирту.

Крім того, у зазначеній довідці міститься посилання на рішення Торгово-промислової палати України, викладене у листі від 12 травня 1997 року №6602.2-8/611, згідно з яким ФГЕС віднесена до групи 23 "Залишки та відходи харчової промисловості" за кодом 230330000 "барда та інші відходи і залишки від пивоваріння та винокуріння".

Відповідні обставини судами перевірені не були, а отже не було досліджено питання проведення реалізації саме підакцизного товару.

Враховуючи вищевикладене, зазначені судові рішення були скасовані, справу направлено на новий розгляд для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи

З урахуванням вищевикладеного, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, в період з 14.05.2014 р. по 03.06.2014 р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питання здійснення контролю за дотриманням платником податків законодавства у частині правомірності використання податкових пільг з акцизного податку при реалізації фракції головної етилового спирту ДП "Наумівський спиртзавод".

В ході перевірки було встановлено, що 10 липня 2013 року між ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (комісіонер) та ДП "Наумівський спиртзавод" (комітент) був укладений договір комісії №49-к.

За умовами зазначеного договору Комісіонер зобов'язується за дорученням комітента укласти за плату від свого імені, але за рахунок комітента один або декілька договорів поставки на внутрішній ринок у 2013 році фракції головної етилового спирту в кількості не менше 10 дал. за ціною не нижче 10 грн. за 1 дал товару.

В рамках виконання умов зазначеного договору між ДП "Укрспирт" (постачальник), ДП "Наумівський спиртазвод" (вантажовідправник) та ТОВ "Імперіал" (покупець) укладено договір поставки фракції головної етилового спирту на внутрішній ринок від 10 липня 2013 року №49, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, вантажовідправник - відвантажити, а покупець - прийняти та оплатити фракцію головну етилового спирту (далі - товар) в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, для виробництва "Засобу рідкого для розпалювання вогню".

Згідно з Додатковою угодою № 1 до договору від 09 вересня 2013 року, загальна кількість товару, що постачається у 2013 році, становить 26100 дал, у т.ч. у 3 кварталі 2013 року - 19400 дал, у 4 кварталі 2013 року - 6700 дал, загальна вартість товару складає 574200, 00 грн. із розрахунку вартості одного декалітра товару 22 грн. 00 коп. (з урахуванням ПДВ).

На виконання вказаного договору позивачем ДП "Наумівський спиртзавод" було відвантажено ТОВ "Імперіал" фракцію головну етилового спирту (далі по тексту - ФГЕС) на підставі нарядів на відпуск спирту, виданих Міністерством доходів і зборів України за рознарядками № 29-ФГЕС та № 34-ФГЕС: №58фгес від 17 липня 2013 року - в кількості 19400 дал №78фгес від 19 вересня2013 року - 6700 дал.

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпунктів 229.1.1, 229.1.2 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством не сплачено податок на загальну суму 12701039,37 грн., у т.ч. за липень 2013 року - 1627924,06 грн., серпень 2013 року - 7757285,31 грн., жовтень 2013 року - 3315830,0 грн.; підпункту 213.3.5. пункту 213.3. статті 213 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено неправомірне застосування податкової пільги по акцизному податку по коду 14020033 "Звільняються від оподаткування операції з реалізації підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовується як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції)".

Сумською ОДПІ складено акт від 11.06.2014 року № 31/22/00375208 (а.с.6-12, І том). На підставі наведених висновків акту Сумською ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 24 червня 2014 р., яким позивачеві донараховано акцизного податку в сумі 12701039,37 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 3175259,84 грн. (а.с. 5).

Дослідивши обставини справи суд дійшов висновку, що податковим органом було правомірно прийнято вищезазначене податкове повідомлення-рішення, оскільки ДП "Наумовський спиртзавод" використав безпідставно податкову пільгу зі сплати акцизного збору, встановлену в підпункті 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України.

Висновки суду ґрунтуються на наступному:

Відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин платниками акцизного податку є:

- особа, яка в и р о б л я є підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

На виконання ухвали ВАСУ, судом було встановлено, що ДП «Наумівський спиртзавод» є виробником підакцизної продукції, що не заперечується представником позивача, підтверджується копіями свідоцтв про якість реалізованої продукції, які є в матеріалах справи. Крім цього, при проведенні перевірки вказані обставини підтверджуються даними бухгалтерського обліку про що зазначається на стор.8 Акту перевірки, це звіти про обсяги виробництва та реалізації спирту (форма №1-РС).

Відповідно, при реалізації підакцизної продукції, як в и р о б н и к такої продукції, позивач мав право на використання податкової пільги по акцизному податку по коду 14020033, яку встановлено підпункті 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України за умови дотримання умов податкового законодавства.

Пунктами 213.2 та 213.3 статті 213 ПК України визначені переліки операцій з підакцизними товарами, які не підлягають оподаткуванню та які звільняються від оподаткування.

Згідно підпункту 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України "Звільняються від оподаткування операції з реалізації підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовується як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції)".

Відповідно, для використання податкової пільги по акцизному податку позивач повинен був реалізовувати сировину для подальшого виробництва з неї підакцизних товарів. Для виробництва підакцизних товарів покупець має бути також платником акцизного податку.

У своїх поясненнях позивач стверджував, що реалізовував та декларував фракцію головну етилового спирту, як сировину для ТОВ «Імперіал» для подальшого виробництва з даної сировини підакцизних товарів - засіб рідкий для розпалювання вогню. Позивач просив взяти до уваги:

- наявність наряду на відвантаження ФГЕС ТОВ «Імперіал»;

- Довідку ДПІ в Обухівському районі Київської ДПС про обсяг і мету використання ТОВ «Імперіал» ВГЕС на підставі якої видані наряди на відпуск ФГЕС, ТОВ «Імперіал» взято на облік як платника податків і заявлено отримання ФГЕС для виробництва засобу рідкого для розпалювання вогню з і с п л а т о ю а к ц и з н о г о п о д а т к у за ставкою 0 грн. за 1 літр ФГЕС;

- копії податкових векселів, емітованих ТОВ «Імперіал» та авальованих банком і взятих на облік ДПІ в Обухівському районі Київської області.

Позивач вважає безпідставним донарахування податку саме ДП «Наумівський спиртзавод», як продавцю сировини, а не покупцю - ТОВ «Імперіал», як виробнику підакцизних товарів.

Однак дані твердження позивача є безпідставними.

Пунктом 215.1 статті 215 ПК України закріплено, що до підакцизних товарів належать:

спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво;

тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну;

нафтопродукти, скраплений газ;

автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли.

Відповідно до підпункту 14.1.237 пункту 14.1 статті 14 ПК України спирт етиловий - всі види спирту етилового, біоетанол, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

З матеріалів справи свідчить, що позивач реалізовував не сировину, а саме підакцизний товар - спирт етиловий (об'ємна частка спирту етилового в ФГЕС не менше 92%), тоді як покупець - ТОВ «Імперіал» з даного підакцизного товару виготовляв засіб рідкий для розпалювання вогню «Прометей», який не можна вважати підакцизним товаром, оскільки даний товар відноситься до групи товарів 36 по УКТ ЗЕД ТУ 36.6-1-2001, а саме 3606 - вироби з горючих матеріалів.

Факт наявності Довідки ДПІ в Обухівському районі Київської області та наявність наряду на відвантаження ФГЕС ТОВ «Імперіал» не доводить правомірність використання позивачем податкової пільги зі сплати акцизного збору, встановлену в підпункті 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України. Позиція позивача спростовується іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, підприємством у податкових накладних, оформлених на відпущену фракцію головну етилового спирту, зазначався код товару згідно УКТ ЗЕД - .

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) .

Контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД здійснюють митні органи.

Таким чином, (зважаючи на висновки ВАСУ) посилання в Довідці ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 03 вересня 2014 року №2283/10/10-16-22-04-31583272 "Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Імперіал" на рішення Торгово-промислової палати України, викладене у листі від 12 травня 1997 року №6602.2-8/611, згідно з яким ФГЕС віднесена до групи 23 "Залишки та відходи харчової промисловості" за кодом 230330000 "барда та інші відходи і залишки від пивоваріння та винокуріння" не може бути взято судом до уваги.

На запит Сумської ОДПІ від 23.05.2014р. №4816/8/18-15-21-015 щодо проведення дослідження з питання визначення коду УКТ ЗЕД, якому відповідає фракція головна етилового спирту, вироблена згідно технічних умов ТУ У 18.401-97 «Фракція головна етилового спирту. Технічні умови» (за змінами) Сумська митниця листом від 27.05.2014р. №7806/7718-28-10-0224 повідомила, що враховуючи наведені у ТУ У 18.40 1-97 вимоги до об'ємної частки етилового спирту в фракції головного етилового спирту (не менше 92%), фракція головна етилового спирту повинна класифікуватися, як спирт етиловий у товарній позиції 2207 УКТ ЗЕД залежно від того, не денатурований чи денатурований спирт - в залежності від наявності денатурованих добавок».

В свідоцтвах про якість зазначено, що об'ємна частка етилового спирту у фракції головної 1 л етилового спирту в % не менше 92.1, постачався спирт об'ємна частка етилового спирту у фракції головної 1 л етилового спирту в % не менше 92.1, що підтверджується товарно-транспортними накладними на переміщення спирту етилового до ТОВ «Імперіал».

Крім цього, позивач не заперечує, що об'ємна частка етилового спирту у фракції головної 1 л етилового спирту не менше 92.1, постачався спирт об'ємна частка етилового спирту у фракції головної 1 л етилового спирту не менше 92.1.

Відповідно, позивач реалізував ТОВ «Імперіал» не сировину для подальшого виготовлення підакцизного товару, а саме підакцизний товар - спирт етиловий, який відповідає товарній позиції 2207 УКТ ЗЕД.

Підставою для відпуску покупцеві ФГЕС з акцизного складу без оплати акцизного податку коштами та з використанням пільги було забезпечення його сплати податковими векселями. Покупцем (ТОВ «Імперіал») при отриманні ФГЕС, надано прості векселі, авальовані АБ «Укргазбанк» і взяті на облік ДПІ в Обухівському районі, а також Довідками про взяття на облік податкових векселів, що підтверджують зобов'язання із сплати сум акцизного податку, виданих ДПІ в Обухівському районі.

Відповідно до п.п.14.1.176. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України «податковий вексель, авальований банком (податкова розписка) (далі - податковий вексель для цілей розділу VI цього Кодексу), - простий вексель, авальований банком, що видасться векселедавцем: до отримання з акцизного складу спирту етилового, до отримання з нафтопереробного підприємства нафтопродуктів або до ввезення нафтопродуктів на митну територію України і є забезпеченням виконання ним зобов'язання сплатити суму акцизного податку у строк, визначений статтями 225, 229 цього Кодексу». Підпунктом 14.1.204. п.14.1. ст.14 ПКУ зазначено, що «Вексель засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити до Державного бюджету України відповідну суму коштів і є податковим зобов'язанням, визначеним векселедавцем самостійно і узгодженим з дня взяття на облік векселя контролюючим органом за місцезнаходженням векселедавця, а в разі, якщо законодавством передбачено відстрочення із сплати митних платежів, - з дня митного оформлення товарів у відповідний режим».

«Порядком випуску, обігу та погашення податкових векселів, авальованих банком (податкових розписок), що видаються до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, спирту етилового денатурованого (технічного) та біоетанолу, які використовуються суб'єктами господарювання для виробництва окремих видів продукції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1257 (далі Порядок) передбачена відповідальність за оформлення податкового векселя векселедавцем (п.7 Порядку). Пунктом 16 Порядку передбачено, що векселедавець у разі нецільового використання спирту етилового є платником акцизного податку відповідно до п.п.212.1.7 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України з урахуванням обсягу спирту, використаного не за призначенням, та несе відповідальність, передбачену п.п.229.1.17 п.229.1 ст.229 Податкового кодексу.

На запити Сумської ОДПІ (листи від 05.08.2013 №548/77/18-15-21-013, від 06.09.2013 №1842/7/18-15-21-013, від 14.10.2013 №3090/18-15-/7/21-014) ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області (ДПІ за місцем реєстрації покупця) листами від 11.09.2013 №583/10/10-16-15-02 та від 29.10.2013 №464/7/10-16-15-02 повідомило, що ТОВ «Імперіал» не є платником акцизного податку, так як здійснює виробництво не підакцизної продукції (засіб рідкий для розпалювання вогню не входить до переліку підакцизної продукції). У відповіді на запит зазначено: «...так як спиртові заводи не відпускають ФГЕС без податкового векселя, то ТОВ «Імперіал» змушене надавати вексель для отримання ФГЕС».

ДПІ в Обухівському районі, посилається на те, що фракція головна етилового спирту до підакцизної продукції не відноситься, тому податкові векселі, видані на ДП «Наумівський спиртзавод» для придбання ФГЕС, погашені на підставі довідок про цільове використання фракції головної етилового спирту без сплати акцизного податку.

Враховуючи, що засіб рідкий для розпалювання вогню, на виробництво якого товариством з обмеженою відповідальністю «Імперіал» було отримано на ДП «Наумівський спиртовий завод» фракцію головну етилового спирту, не є підакцизною продукцією, тому податкову пільгу зі сплати акцизного податку при реалізації фракції головної етилового спирту у 2013 році по коду 14020033, яка передбачена п.п.213.3.5, п.213.3, 213.1.2, п.213.1 ст.213 ПКУ, ДП «Наумівський спиртовий завод» використало неправомірно (податкова пільги по коду 14020033 «Звільняються від оподаткування операції з реалізації підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовується як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції)»).

Видача податковою векселя при реалізації підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовується як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції) Податковим кодексом не передбачена.

Отже, покупець підакцизного товару - ТОВ «Імперіал» не є і ніколи не був зареєстрований як платник а к ц и з н о г о податку, виробництво підакцизної продукції не здійснює. Та обставина, що в Довідці ДПІ в Обухівському районі Київської ДПС йдеться про те, що ТОВ «Імперіал» взято на облік як платника податків не доводить, що дане підприємство є платником а к ц и з н о г о податку.

Таким чином, реалізація головної фракції етилового спирту (підакцизна продукція) класифікується, як операція з підакцизними товарами, але при цьому умови оподаткування акцизним податком при відвантаженні спирту етилового визначені статтями ст..229 ПК України не виникають.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що податкову пільгу зі сплати акцизного збору, встановлену в підпункті 213.3.5 пункту 213.3 статті 213 ПК України, ДП "Наумовський спиртзавод" використав безпідставно. Реалізація ФГЕС для виробництва не підакцизного товару (засіб рідкий для розпалювання вогню) підлягає оподаткуванню акцизним податком на загальних підставах за ставками згідно пп.215.3.1 п.215.3 ст.215 ПК України та діючими на день відвантаження продукції.

Відповідно, Сумською ОДПІ було правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення правомірно № від 24.06.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку (спирт) у розмірі 12 701 039 грн. 37 коп. та застосовано штрафну санкцію в сумі 3175259 грн. 84 коп.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ДП «Наумівський спиртовий завод» задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Наумівський спиртовий завод" до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 05.04.2016 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець