Справа № 746/114/16-а2-а/746/6/16
Суддя: Ходіч В. М.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 746/114/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Ходіч В.М.,

при секретарі Близнюк О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в смт Срібне у приміщенні суду справу за позовом в порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 до Варвинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

24.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим адміністративним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку УПФУ в Срібнянському районі. З 25 квітня 2014 року позивач працює на посаді головного спеціаліста - бухгалтера Подільської сільської ради, яка дає право на пенсійне забезпечення відповідно до ЗУ «Про державну службу». На підставі Закону від 02.03.2015 року № 213-VІІІ виплата цієї пенсії з 01.04.2015 року була зупинена.

Однак, посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 року №213-VІІІ, позивач вважає, що оскільки до 01.06.2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, то її посада з 01.06.2015 року фактично не надає їй права на пенсію за ЗУ «Про державну службу», у зв»язку з чим до неї не можуть застосовуватися обмеження по виплаті пенсії, призначеної за Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а тому виплата пенсії має бути поновлена із цієї дати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Варвинське об»єднане управління Пенсійного фонду України, в судове засідання не з"явився, але в письмовій заяві відповідач просить справу розглянути без участі їх представника і надали суду письмові заперечення на позовні вимоги, просять у задоволенні адміністративного позову відмовити, зазначаючи, що виплата пенсії позивачу припинена правомірно і для її відновлення немає законних підстав, просять застосувати строк позовної давності та залишити без розгляду позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 23.09.2015 року.

Враховуючи, що сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі, суд, відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження на основі наявних у справі матеріалів.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24 січня 2010 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Срібнянському районі. Пенсія їй була призначена за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». З 25.04.2014 року, за заявою позивача, ОСОБА_1 призначена пенсія відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». З 25 квітня 2014 року позивач працює на посаді головного спеціаліста - бухгалтера Подільської сільської ради, тобто виконує обов»язки посадової особи органу місцевого самоврядування, а тому на неї поширюється Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Статтею 21 Закону визначено, що пенсійне забезпечення осіб місцевого самоврядування, які мають стаж в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. З 1 квітня 2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року виплата пенсії ОСОБА_1, на період роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», припинена по 31.12.2015 року. Відповідно до Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року норму про припинення виплати пенсії продовжено.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року внесено зміни до ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Законом № 213-VIII були внесені зміни у Закон України "Про державну службу". Зокрема, стаття 37 Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015р. пенсій за віком, призначених відповідно до Закону №1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року абзаци перший та другий частини четвертої статті 37 Закону України "Про державну службу" викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 січня 2017 року.

А тому, позивач займаючи посаду головного спеціаліста - бухгалтера Подільської сільської ради, є посадовою особою місцевого самоврядування і її правовий статус визначено Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та /або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Отже, позивач має право (з урахуванням відповідних вимог Закону України «Про державну службу») на призначення пенсії відповідно до спеціального закону - Закону України «Про державну службу», у зв»язку з чим на неї розповсюджується дія статті ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в чинній редакції.

Враховуючи те, що стаття 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, не займає посади в органах, перелічених п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", відповідач з 01 квітня 2015 року тимчасово припинив виплату пенсії ОСОБА_1, керуючись саме чинною нормою законодавства.

Посилання позивача як на підставу відновлення з 01.06.2016 року виплати пенсії на пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213 є помилковим, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2016 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. При цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої й, у тому числі, призначеної на підставі Закону № 1058.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку що відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії з 01 червня 2015 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02 березня 2015 року, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911- VIII від 24 грудня 2015 року.

Разом з тим, твердження представника відповідача в запереченнях про застосування строку позовної давності відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України та залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.06.2015 року по 23.09.2015 року не грунтується на нормах закону.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону № 1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ. Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас, згідно з частиною другою статті 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що позивач звертається до суду з позовом про зобов»язання управління пенсійного Фонду відновити виплату уже призначеної пенсії, а не зобов»язання провести нарахування чи перерахунок пенсії.

Суд вважає, що при вирішенні даного позову до заявлених позовних вимог положення ст.ст. 99, 100 КАС застосуванню не підлягають, оскільки відповідно до статті 87 Закону № 1788-XII, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях відповідача порушень діючого законодавства не встановлено, а тому позовні вимоги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Варвинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов»язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.М. Ходіч