Справа № 2-а-6291/11
Суддя: Колодко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6291/11
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Колодко Л.В.

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області №2-а-6291/11,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 звернувся з названою заявою до суду і просив змінити спосіб і порядок виконання рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист №2-а-6291/11, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про зобовязання Управління праці і соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради нарахувати ОСОБА_2 на підставі ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 року (в редакції Закону станом на 09.07.2007) щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 (пяти) мінімальних заробітних плат, станом на 01.03.2011 року (дата виплати) та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум. Зобовязати Управління праці і соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради нарахувати ОСОБА_2 на підставі ч.5 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, станом на 05.05.2011 року, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум шляхом зміни зобовязання здійснити виплати на стягнення нарахованих Управлінням Пенсійного фонду України у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, а саме: 10117,00 гривень.

В судове засідання головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, не зявився. Відповідно до вимог ч.11 ст. 35 КАС України, якою встановлено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином, державний виконавець вважається таким, що повідомленим належним чином.

Боржник Управління праці і соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради свого представника в судове засідання не направив. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань в адресу суду від нього не надходило.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Судом встановлено наступне.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.08.2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради щодо нездійснення нарахування та виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення та щорічної одноразової допомоги до 5 травня ОСОБА_2, як особі, що віднесена до 1 категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради нарахувати ОСОБА_2 на підставі ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 року (в редакції Закону станом на 09.07.2007) щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 (пяти) мінімальних заробітних плат, станом на 01.03.2011 року (дата виплати) та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум. Зобовязано Управління праці і соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради нарахувати ОСОБА_2 на підставі ч.5 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, станом на 05.05.2011 року, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради залишено без задоволення, а постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.08.2011 року залишено без змін.

Згідно ч.1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Державним виконавцем не надано достатніх доказів неможливості або утруднення виконання рішення суду. Посилання заявника на ту обставину, що відсутні кошти передбачені відповідними бюджетними асигнуваннями на виконання рішення суду жодним чином не підтверджено, виписки з відповідних рахунків не надано.

Порядок виконання судових рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії регламентовано ст.ст. 75 79 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно зі ст. 75 цього Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець., організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Однак, виконавцем в обґрунтування подання не надано доказів накладення штрафу на посадових осіб боржника, вручення виконуваного рішення, направлення повідомлення до правоохоронних органів, складання акту про доведення до відома боржника резолютивної частини такого рішення.

В силу ст. 263 КАС України, зміна способу та порядку виконання судового рішення є винятковою мірою. Державним виконавцем не доведено, що ним вчинено всі передбачені законом дії для виконання рішення, не обґрунтовано, що зміна способу та порядку виконання єдино можливий та необхідний засіб вчинення виконавчих дій.

Крім того, суд не наділений повноваженнями змінювати витратну частину держбюджету України на відповідний рік, в тому числі в порядку, встановленому статтею 263 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 92 Конституції України Державний бюджет України встановлюється виключно законами України. Виходячи з наведеного, суди не наділені правом своїми рішеннями здійснювати формування його витратної частини.

З контексту ч.1 ст. 263 КАС України випливає, що підставою для задоволення подання можуть бути обставини, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

З аналізу норм законодавства, суд доходить висновку, що, у випадку відсутності коштів на рахунку боржника, суд вправі змінити спосіб та порядок виконання виключно рішення про стягнення грошових коштів, а не - про зобов'язання вчинити певні дії.

Відсутність коштів на рахунках боржника не свідчить про неможливість виконання цього судового рішення. Тому немає підстав для застосування положень статті 263 КАС України в цій справі. Наведене не суперечить положенням статті 56 Конституції України (Ухвала Вищого адміністративного суду України у справі МК-28368/10 від 20.07.2011 р.).

Відповідно до положень статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, яка гарантує дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, зокрема згідно з пунктом 4 частини другої цієї норми ухвалити рішення про стягнення з відповідача коштів.

Тобто, питання про можливість задоволення позовних вимог шляхом стягнення грошових коштів повинно вирішувати не державним виконавцем, не судом, який здійснює контроль за виконання рішення, а в рамках окремого позовного провадження на підставі позову стягувача.

Одночасно, під час розгляду питання про повноваження суду при вирішенні таких справ необхідно враховувати позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 28 жовтня 2008 року, прийнятій у справі за позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У цій постанові Верховний Суд України, серед іншого, зазначив, що відповідно до статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Це правило піддягає застосуванню під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення (Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 13.06.2012р. N1483/12/13-12).

Порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. (Ухвала Верховного суду України від 19 березня 2008 року).

Тобто, за своєю правовою суттю, застосовуючи положення ст. 263 КАС України, суд може лише змінити черговість вчинення виконавчих дій, при цьому не змінюючи суті резолютивної частини рішення.

Право на судовий захист та на вибір способу захисту своїх прав може бути реалізовано виключно особою, права якої порушено (ст.ст. 6, 105 КАС України).

У своєму поданні державний виконавець, фактично ставить питання про зміну резолютивної частини судового рішення, що на даній стадії процесу є неприпустимим і суперечить вимогам ст. 137 КАС України.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що законні підстави для задоволення заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області №2-а-6291/11 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 6, 41, 105, 137, 162, 263 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області №2-а-6291/11.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3