Справа № 812/1485/15
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року справа № 812/1485/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Міронової Г.М., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача - Лісечка О.С., представника відповідача - Ліпова С.Л., представника третьої особи - Лакизи С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національного банку України та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» Матвієнко Андрія Анатолійовича на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 812/1485/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» до Національного банку України, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» Матвієнко Андрій Анатолійович про визнання противоправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Східно-промисловий комерційний банк» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - відповідач), третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» Матвієнко Андрій Анатолійович про визнання противоправною та скасування постанови (т. 1, а.с. 3-7).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року позов було задоволено, внаслідок чого, визнано протиправною та скасовано Постанову Правління Національного банку України від 09.09.2015 № 595 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк». (т.1, а.с.164-167).

Не погодившись з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги.

Відповідач вважає постанову необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 1, а.с. 204-210). В обґрунтування скарги посилався на те, що, оскільки позивач не перереєструвався поза зоною антитерористичної операції та не поновив участь у системі електронних платежів, тому, керуючись вимогами статей 7, 15 Закону України «Про Національний банк України», статті 39-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», пунктів 7, 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 629-VIII, Правлінням Національного банку України, на думку відповідача, було правомірно прийнято Постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» від 09.09.2015 № 595.

Третя особа вважає постанову необґрунтованою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду (т. 1, а.с. 191-196). В обґрунтування скарги посилалися на те, що суд першої інстанції не повинен був сприймати ОСОБА_6 як належного та уповноваженого представника ПАТ «СП БАНК», приймати від нього процесуальні документи, оскільки довіреність зазначеного представника № 04-87 від 15.05.2014 було скасовано на думку третьої особи Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» № 5 від 11.09.2015.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року апеляційну скаргу відповідача було задоволено частково; апеляційну скаргу третьої особи задоволено; рішення суду першої інстанції скасовано; адміністративний позов було залишено без розгляду (т.1, а.с. 248-249).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» Лісечка Олексія Сергійовича було задоволено частково; ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року скасовано; справу № 812/1485/15 направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 55-57).

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційні скарги відповідача та третьої особи залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач - ПАТ «Східно-промисловий комерційний банк» є правонаступником ТОВ «Східно-промисловий комерційний банк», який було зареєстровано 28.04.2009 Виконавчим комітетом Луганської міської ради за адресою: 91047, м. Луганськ, вул. 26 Бакінскіх комісаров, 155 (т. 1, а.с. 8-9, 106-107).

Позивач здійснював свою банківську діяльність на підставі ліцензії від 11.11.2011 № 77 (т. 1, а.с. 36-38).

Листом від 18.07.2014 № 03-12 позивач повідомив НБУ про тимчасове призупинення своєї діяльності до стабілізації обстановки у м. Луганськ, а також настання фізичної можливості повернення працівників Банку до роботи без загрози їх життю (т. 1, а.с. 39).

Листом від 31.08.2015 № 39/8-174 позивач повідомив НБУ про намір відновити свою роботу з 15 жовтня 2015 року. Національний банк України такого листа отримав, що не заперечує сам відповідач (т. 1, а.с. 40, 111).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.56 Закону Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Рішення Національного банку України, його службовців можуть бути оскаржені до суду виключно з метою встановлення законності таких рішень (ст. 74 Закону).

Правління Національного банку приймає рішення, зокрема, про застосування заходів впливу до банків та інших осіб, діяльність яких перевіряється Національним банком відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» (пункт 1 частини 1 статті 15 Закону України «Про Національний банк України»).

За приписами статті 61 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк здійснює державне регулювання діяльності банків у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", як безпосередньо, так і через створений ним орган банківського нагляду.

09.09.2015 відповідачем - Національним банком України прийнято постанову № 595 про відкликання банківської ліцензії позивача та його ліквідацію (т. 1, а.с. 122).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 10 вересня 2015 року № 166 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Східно-промисловий комерційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «СПК Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговані всі повноваження ліквідатора позивача - Матвієнко Андрія Анатолійовича (т. 1, а.с. 150).

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято наказ № 295 від 10.09.2015 про початок процедури ліквідації ПАТ «СПК Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно якого призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «СПК Банк» - Матвієнко Андрія Анатолійовича та делеговано йому всі повноваження ліквідатора ПАТ «СПК Банк» (т. 1, а.с. 151).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.73 Законом України «Про банки і банківську діяльність» відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходом впливу який застосовує Національний банк у разі порушення банком банківського законодавства або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Заходи впливу застосовуються адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози.

Порядок застосування заходів впливу, встановлених статтею 73 Закону, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України (стаття 74 Закону).

Постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 затверджено Положення «Про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства» (далі - Положення), відповідно до якого, вибір адекватних заходів впливу, які застосовуються до банків відповідно до Закону про банки та цього Положення, має здійснюватися з урахуванням: характеру допущених банком порушень; причин, які зумовили виникнення виявлених порушень; загального фінансового стану банку; розміру можливих негативних наслідків для кредиторів і вкладників. Крім того, Рішення Національного банку про застосування заходу впливу має містити зміст (назву) заходу впливу, що застосовується до банку, реквізити документа, у якому зафіксовані порушення та/або ризикова діяльність/або який містить інформацію про застосування іноземних санкцій; опис порушення (із зазначенням норм законів України, нормативно-правових актів Національного банку, які порушено)/ризикової діяльності/інформації про застосування іноземних санкцій та/або вчинених дій (бездіяльності) банку, що призвели до порушення та/або до здійснення ризикової діяльності. Рішення Національного банку про застосування заходу впливу оформляється в установленому Національним банком порядку та є обов'язковим для виконання.

Відповідно до п. 1.1 розділу 3 Положення Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у випадках, передбачених частиною другою статті 77 Закону про банки.

Частиною 2 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено випадки, коли НБУ має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи, а саме у разі, якщо: виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії; встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Таким чином, Національний банк має повноваження щодо відкликання ліцензії банку лише у випадках прямо передбачених спеціальним законом (ст. 77 «Про банки та банківську діяльність») із дотриманням встановленої процедури.

З урахуванням вищенаведених обставин, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана постанова правління НБУ була прийнята за відсутності передбачених для цього підстав, визначених ст.77 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Крім того, необхідно зазначити, що згідно до п.1 Постанови Правління НБУ від 06.08.14 № 466 «Про зупинення здійснення фінансових операцій», державним регулятором було наказано банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «СПК Банк» виконав вимоги п.1 Постанови Правління НБУ від 06.08.14 № 466 «Про зупинення здійснення фінансових операцій» та своїм листом від 18.07.2014 № 03-12 позивач повідомив НБУ про тимчасове призупинення своєї діяльності до стабілізації обстановки у м. Луганську, а також настання фізичної можливості повернення працівників Банку до роботи без загрози їх життю (т.1, а.с.39).

Проти зазначеного факту сторони не заперечували.

Пунктом 4 Постанови Правління НБУ від 06.08.14 № 466 визначено момент виникнення зобов'язань відновлення банківськими установами здійснення фінансових операцій - після переходу району/міста обласного значення Донецької та/або Луганської областей під контроль української влади.

Тобто, суд першої інстанції правильно вказав, що згідно зазначених норм Постанов Правління НБУ № 466, № 435 та будь-яких норм чинного законодавства у позивача не виникло зобов'язань щодо перереєстрації свого місцезнаходження та відновлення фінансових операцій в системі електронних платежів, а тому невчинення ПАТ «Східно-промисловий комерційний банк» вищезазначених дій не може розглядатись як порушення вимог чинного законодавства України.

Крім того, відповідно до п.7 Постанови Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі», під час надзвичайного режиму роботи за рішенням керівника дозволяється вжиття заходів, спрямованих на запобігання загрози життю і здоров'ю працівників Національного банку та збереження майна України без дотримання вимог нормативно-правових актів, технологічних інструкцій, описів операційних процесів.

Згідно до п.1 розділу V Постанови Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі», якщо учасник припинив роботу в СЕП, але повідомив Національний банк про перешкоди в своїй роботі і про те, що він планує відновити свою роботу в СЕП, то Національний банк не вживає заходів з обмеження роботи учасника в СЕП.

Листом від 31.08.2015 позивач повідомив НБУ про намір відновити свою роботу з 15 жовтня 2015 року, що не спростовує в своїх запереченнях відповідач (т. 1, а.с. 40, 111).

Слід зазначити, що, чинне законодавство України не містить строків обов'язкового відновлення участі в системі електронних платежів тих банківських установ, які були вимушені зупинити свою участь в цій системі у зв'язку з надзвичайним станом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що НБУ всупереч п.1 розділу V Постанови Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі» за наявності листа ПАТ «Східно-промисловий комерційний банк» про намір відновити свою роботу, застосував навіть більш суворі заходи ніж обмеження роботи учасника в СЕП та взагалі прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Східно-промисловий комерційний банк».

При цьому колегія суддів не приймає до уваги посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на те, що ПАТ «Східно-промисловий комерційний банк» повинен був повідомити НБУ вже про початок своєї роботи, оскільки норма п.1 розділу V Постанови Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі» визначає про необхідність повідомлення НБУ саме про намір відновити свою роботу.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи третьої особи, що відповідно наказу № 295 від 10.09.2015 про початок процедури ліквідації ПАТ «СПК Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку - уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «СПК Банк», останній не може виступати у якості позивача, оскільки з цього приводу по цій справі висловився Вищий адміністративний суд України, який зазначив про наявність права ПАТ «СПК Банк» безпосередньо звертатися до суду за захистом своїх прав та відповідно ч.5 ст.227 КАС України такі висновки є обов'язковими для суду апеляційної інстанції.

Щодо посилання НБУ на положення п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів» № 629-VIII від 16 липня 2015 року, колегія суддів зазначає, що вказана норма передбачає, що НБУ забезпечує прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції, що не провадять свою діяльність та припинили участь у системі електронних платежів Національного банку України.

З аналізу п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів» № 629-VIII та п.1 розділу V Постанови Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі» вбачається, що зазначені норми не суперечать друг другу, оскільки ситуація, коли Банк не проводить свою діяльність та припинив участь у системі електронних платежів Національного банку України (як визначено у Законі № 629-VIII) відрізняється від ситуації, коли Банк тимчасово зупинив свою діяльність (як визначено Постановою Правління НБУ від 06.08.14 № 466) та повідомив НБУ про намір відновити свою діяльність (як визначено Постановою Правління НБУ від 22.07.2014 № 435).

В доповнення до викладеного необхідно звернути увагу, що Закон № 629-VIII не містить строків прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банків, тому НБУ фактично позбавив ПАТ «СПК Банк» права перереєструватися на території підконтрольній Українській владі.

Також з аналізу термінології України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів», вбачається, що зобов'язання забезпечити прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції, що не провадять свою діяльність та припинили участь у системі електронних платежів не можливо ототожнювати з виникненням нової правової підстави для відкликання банківської ліцензії.

Колегія суддів вважає, що забезпечувати прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії (як зазначено у п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 629) можливо лише на підставі та у спосіб, що визначений ст. 77 Закону з урахуванням засад застосування заходів впливу.

Вищевказане кореспондується із висновками експертного лінгвістичного дослідження від 01 жовтня 2015 року № 056/674-2 (далі Висновок експертного дослідження), в частині визначення значення термінів. Згідно із Висновком експертного дослідження вислів «забезпечення прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банків» не є тотожним вислову «прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банків».

Чинне законодавство України не розглядає як порушення, реєстрацію фізичної чи юридичної особи на території проведення антитерористичної операції; не містить приписів щодо обов'язкової перереєстрації фізичних чи юридичних осіб з території проведення антитерористичної операції та не визначає строків такої перереєстрації.

Слід зазначити, що змін до спеціальної правової норми - ст.77 Закону, якою встановлено підстави відкликання ліцензій, внесено не було.

Діюче законодавство містить підстави для відкликання ліцензії банку виключно в положеннях ст.77 Закону, який є спеціальним по відношенню до інших нормативно-правових актів.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив, що застосування такого крайнього заходу впливу, як відкликання банківської ліцензії та ліквідація Банку з урахуванням того, що Банк опинився на території непідконтрольній Українській владі та має намір продовжувати роботу у м. Києві, не може розглядатись як пропорційне та виправдане втручання в право власності та діяльність банківської установи, яка не була визнана у встановленому законом порядку неплатоспроможною.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та 71378/10) у п.53 зазначено наступне: «Суд повторює, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Пунктами 1, 3, 8 частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку що Постанова від 09.09.2015 № 595 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» Національний банк України прийнята з порушенням норм Постанови Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі», Постанови Правління НБУ від 06.08.14 № 466 «Про зупинення здійснення фінансових операцій», Закону України «Про банки та банківську діяльність». Також при прийнятті НБУ оскаржуваного рішення був порушений принцип пропорційності між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Колегія суддів зазначає, що Публічним акціонерним товариством «Східно-промисловий комерційний банк» були дотримані норми Постанов Правління НБУ від 22.07.2014 № 435 та від 06.08.14 № 466, що у судовому засіданні представником НБУ не заперечувалось, при цьому Постанова від 09.09.2015 № 595 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» порушує права позивача, які відповідно вимог ч.1 статті 2 КАС України повинні бути відновлені.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Повний текст ухвали складений 05 травня 2016 року.

Керуючись статтями 24, 160, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Національного банку України та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Східно-промисловий комерційний банк» Матвієнко Андрія Анатолійовича на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 812/1485/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 812/1485/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді Г.М. Міронова

О.О. Шишов