Справа № 1170/2а-4588/11
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2012-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2012 року Справа № 1170/2а-4588/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хилько Л.І.,

при секретарі судового засідання - Господарікова М.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кіровоградський хлібозавод»до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Кіровоградський хлібозавод»(надалі - позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (надалі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.07.2011 року № та №.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.07.2011 р. ПАТ «Кіровоградський хлібозавод»(), яке є правонаступником прав та обов'язків ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»отримало податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ від 04.07.2011 р. № на суму грошового зобов'язання за основним платежем 16146 грн. та за штрафними санкціями 4036 грн. і податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ від 04.07.2011р. № на суму грошового зобов'язання за основним платежем 300293 грн. та за штрафними санкціями 38137 грн..

Дані податкові повідомлення-рішення є результатом проведеної документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року, за результатами якої було складено акт №64/23-30/05399805 від 17.06.2011 року.

У висновку до цього акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення: пп. 5.2.1. п.5.2., пп.5.3.9 п.5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 16145, 83 грн. за 2009 рік та 2010 рік; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 147748 грн. за лютий 2011 рік; пп. 7.4.1., пп.7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 152545,09 грн. за 2009 рік та 2010 рік.

Вказані висновки, як зазначив позивач, є хибним та таким, що прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, а посилання на зазначені норми Цивільного кодексу України є безпідставними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити. З наданих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні пояснив суду, що в ході перевірки було встановлено, що ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»мало взаємовідносини з наступними підприємствами-контрагентами, а саме: ТОВ ВКФ «Образ»(код 13760586), ТОВ «Укрнадраресурси»(код 36627475), ТОВ "Кіровоград-хліб-2000»(код 34548052), ТОВ «НВФ «Агат»(код 363958570), ТОВ «Реал Ін вест»(код 36088493), ТОВ «Промислова група «Інтексторг»(код 37144143).

З наданих позивачем до перевірки первинних документів по взаємовідносинах з вказаними вище підприємствами-контрагентами встановлено, що всі вони не мають юридичної сили та доказовості в зв'язку з тим, що діяльність контрагентів була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій /а.с.157-159, том 1/.

Згідно частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 11.06.2012 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України, одним із завдань адміністративного судочинства є захист інтересів суб'єктів сфери публічно-правових відносин при здійсненні ними управлінських функцій від порушень з боку інших суб'єктів.

На підставі направлень від 17.05.2011 р. №951, 952, 953, 954, 960, виданих Кіровоградською ОДПІ: ОСОБА_3С.(заступником начальника відділу перевірок платників податків, радником податкової служби 3 рангу Кіровоградської ОДПІ), ОСОБА_4А.(старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків, інспектором податкової служби 3 рангу Кіровоградської ОДПІ), ОСОБА_5 (головним державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок з питань справляння податку з доходів фізичних осіб, радником податкової служби 3 рангу Кіровоградської ОДПІ), ОСОБА_6 (головним державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок з питань справляння податку з доходів фізичних осіб, радником податкової служби 2 рангу Кіровоградської ОДПІ), ОСОБА_7 (головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контролю за фінансовими установами та операціями у сфері ЗЕД, інспектором податкової служби 1 рангу Кіровоградської ОДПІ), відповідно наказу начальника Кіровоградської ОДПІ №694 від 25.03.2011 р., керуючись пп.75.1.2, п.75.1, ст.75, п.77.1, пп. 77.4 ст.77 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №275 5-IV (зі змінами та доповненнями) та відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання, проведено документальну виїзну перевірку ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»(код за ЄДПРОУ - 05399805) з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року відповідно до затвердженого плану перевірки, за результатами якої складено Акт №64/23-30/05399805 від 17.06.2011 року /а.с.21-71, том 1/.

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема,:

- п.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.94 р. №334/94-ВР «Про оподатковування прибутку підприємств»(зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 16145,83 грн., в тому числі: за четвертий квартал 2009 року в сумі 7812,50 грн., за перший квартал 2010 року в сумі 8333,33 грн.;

- п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 р. №2755-IV (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 147748,00 грн., в тому числі за лютий 2011 року на суму 147748,00 грн.;

- п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.97р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 152545,09 грн., в тому числі:

- за грудень 2009 року на 6250,0 грн.,

- за січень 2010 року на 6666,67 грн.,

- за травень 2010 року на 8520,27 грн.,

- за червень 2010 року на 24878,40 грн.,

- за серпень 2010 року на 27211,13 грн.,

- за грудень 2010 року на 79018,62 грн..

На підставі акту перевірки №64/23-30/05399805 від 17.06.2011 року відповідачем винесено:

1) податкове повідомлення-рішення від 04.07.2011 року № НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 338 430,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 300 293 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38 137 грн. /а.с.9/.

2) податкове повідомлення-рішення 04.07.2011 року №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 20 182,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 16 146 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4 036 грн. /а.с.8/.

Не погодившись з вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями від 04.07.2011 р., позивач оскаржив їх до Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області шляхом подання первинної скарги, за результатами розгляду якої Державна податкова адміністрація у Кіровоградській області прийняла рішення №3094/10/25-014 від 12.09.2011 р., яким залишила податкові повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ без змін, а скаргу позивача без задоволення /а.с.10-17/.

За результатами повторного оскарження податкових повідомлень-рішень від 04.07.2011 р., Державна податкова слюда України своїм рішенням №3213/6/10-2515 від 07.10.2011 р. податкові повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ від 04.07.2011 року № та № та рішення ДПА у Кіровоградській області залишила без змін, а скаргу без задоволення /а.с.18-20/.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 04 липня 2011 року № та №, суд прийшов до наступних висновків.

В акті перевірки та з наданих до суду представником відповідача письмових запереченнях зазначено наступне:

1. В ході перевірки встановлено, що ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»мало взаємовідносини з ТОВ ВКФ «Образ»(код 13760586). В числі наданих до перевірки документів є наступні: податкова накладна від 12.01.2010 року №967 (суха пшенична клейковина) на загальну суму 40000,00 гри., в т.ч. ПДВ - 6666,67 грн., накладна №967 від 12.01.2010 року (суха пшенична клейковина 1600кг.) на загальну суму 40 000,00 грн., податкова накладна від 14.12.2009 року №871 (суха пшенична клейковина) на загальну суму

37500,00 грн., в т.ч. ПДВ 6250,00 грн., накладна №871 від 14.12.2009 року (суха пшенична клейковина 1500кг.) на загальну суму 37500,00 грн..

Розрахунки за отриману продукцію здійснювались безготівково через розрахунковий рахунок.

В ході перевірки встановлено, що вищезазначені суми підприємством включено до складу валових витрат та відповідно відображено в Деклараціях з податку на прибуток від 09.02.10 р. № та від 11.05.10 р. №. Крім того, згідно даних Розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додатки №5 до податкових декларацій з ПДВ) за грудень 2009 р. та січень 2010 р. зазначені податкові накладні включені ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»до складу податкового кредиту та відповідно відображені в Деклараціях з ПДВ від 19.01.10р. № та від 20.01.11 р. №.

До перевірки також залучено матеріали перевірки ТОВ ВКФ «Образ», а саме: акт від 16.03.2011 р. №16/23-30/13760586 «Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВКФ «Образ»(код - 13760586) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2009 р. по 30.09.2010 р.». Згідно висновків, що відображені в акті від 16.03.2011 р. №16/23-30/13760586, підприємствами-покупцями (хлібозаводами) по ТОВ ВКФ «Образ»безпідставно сформовано валові витрати за рахунок сум згідно накладних, виписаних ТОВ ВКФ «Образ», в тому числі по ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»на суму 64 583,33 грн..

Як зазначено в акті, в ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів підприємств-постачальників ПП «Агроленд-КР»(код - 34629091) та ПП «Агро-По»(код - 34724158) у грудні 2009 року та січні 2010 року, що свідчить про те, що правочини між ТОВ ВКФ «Образ»та підприємствами-постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків. Отже, зазначені правочини відповідно до ч.1-2 ст.215, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемним, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Згідно висновків, що відображені в акті від 16.03.2011 року №16/23-30/13760586, підприємствами-покупцями (хлібозаводами) по ТОВ ВКФ «Образ»безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ, згідно податкових накладних, виписаних ТОВ ВКФ «Образ», в тому числі по ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»на суму ПДВ 12916,66 грн.

Враховуючи вищевикладене, надані до перевірки ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»первинні документи по взаємовідносинах з ТОВ ВКФ «Образ»у грудні 2009 року та січні 2010 року не мають юридичної сили та доказовості в зв'язку з тим, що діяльність контрагента-постачальника була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій.

2. В ході перевірки встановлено, що ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»мало взаємовідносини з ТОВ «Укрнадраресурси»(код - 3662747).

До перевірки також залучено матеріали надані ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, а саме: акт від 12.03.2011 року №985/233/36627473 «Про результати виїзної планової документальної перевірки ТОВ «Укрнадраресурси»з питання дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 03.11.2009 р. по 31.12.2010 р.». Згідно інформації, що відображена в зазначеному акті, податкові зобовязання ПП «Укрнадраресурси»за грудень 2010 р. сформовані за рахунок підприємств серед яких рахується ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»в сумі ПДВ - 79 018,62 грн.. Також, в акті зазначено, що податковий кредит в грудні 2010 р. ТОВ «Укрнадраресурси»сформований за рахунок підприємства-постачальника ТОВ «ГНК Система»(код - 36844986).

За результатами аналізу даних системи автоматизованого співставлення податкових зобовязано та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України за грудень 2010р. по другій ланці постачання товару встановлено, що постачальником ТОВ «ГНК Система»є ТОВ «Аверс плюс ЛТД»(код - 36697963). Оскільки, підприємство ТОВ «Аверс плюс ЛТД»(код 36697963) не задекларовано податкові зобов'язання з ПДВ у підприємства ТОВ «ГНК Система», право на податковий кредит не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - виникнення об'єкту оподаткування, що передбачено вимогами ст.3, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податку на додану вартість»(в редакції, що діяла на момент вчинення порушення), ст.185, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

За результатами аналізу даних системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України за грудень 2010 р. по другій ланці постачання товару встановлено, що постачальником ТОВ «ГНК Система»є ТОВ «Газопостачальна компанія «Промгаз України»(код - 37044939). Оскільки, підприємство ТОВ «Газопостачальна компанія «Промгаз України»не задекларовано податкові зобов'язання з ПДВ у підприємства ТОВ «ГНК Система», право на податковий кредит не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - виникнення об'єкту оподаткування, що передбачено вимогами ст.3, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податку на додану вартість»(в редакції, що діяла на момент вчинення порушення), ст.185, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

За результатами аналізу даних системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України за грудень 2010 р. по третій ланці постачання товару встановлено, що постачальником ТОВ «Газопостачальна компанія «Промгаз України»є ТОВ «Віпторг»(код - 37137111). За результатами акту не встановлено факту передачі товарів (газу) від продавця до покупця, в зв'язку з відсутністю поставок з боку постачальників, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків. Також, відсутня будь-яка інформація про наявні транспортування, зберігання газу, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств.

За результатами аналізу даних системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України за грудень 2010 р. встановлено, що податковий кредит ТОВ «Укрнадраресурси»сформовано за рахунок підприємства-постачальника ТОВ «Європейська газова компанія»(код - 36425797). В ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (газу) від підприємств-постачальників у грудні 2010 р., що свідчить про те, що правочини між ТОВ «Укрнадраресурси»та підприємствами-постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків. Отже, зазначені правочини відповідно до ч.1-2 ст.215, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемним, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Згідно з висновками акту від 12.03.2011 р. №985/233/36627473 «Про результати виїзної планової документальної перевірки ТОВ «Укрнадраресурси»з питання дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 03.11.2009 р. по 31.12.2010 р.»встановлено порушення ч. 1 ст. 203, ст. 215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів по придбанню та реалізації газу за грудень 2010 р., відсутність обєктів, які підпадають під визначення ст.3, ст.4, ст. 7 Закону України від 03.04.97 р. за №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(зі змінами та доповненнями), в редакції, що діяла на момент вчинення порушення, та ст.185, ст.187, ст.188, ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 р. №2755-УІ.

До складу вищезазначених сум включено реалізацію природного газу в грудні 2010 року ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»в сумі ПДВ - 79018,62 грн. та отримано підприємством податкові накладні на загальну суму 474111,72 грн.., в т.ч. ПДВ в сумі - 79018,62 грн.. Згідно даних Розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додатки №5 до податкових декларацій з ПДВ) за грудень 2010 р. зазначені податкові накладні включені ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»до складу податкового кредиту та відповідно відображені в Декларації з ПДВ від 20.01.11 р. №.

Враховуючи вищевикладене, надані до перевірки ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»первинні документи по взаємовідносинах з ТОВ «Укрнадраресурси»не мають юридичної сили та доказовості в зв'язку з тим, що діяльність контрагента-постачальника була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій.

3. В ході перевірки встановлено, що ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»мало взаємовідносини

з ТОВ «Кіровоград-хліб-2000»(код 34548052). До перевірки також залучено матеріали перевірки ТОВ «Кіровоград-хліб-2000», а саме: довідка від 08.04.2011 р. №282/1520/34548052 «Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «Кіровоград-Хліб-2000»(код34548052) з питань правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2011 р.». В довідці безпосередньо зазначено, що в ході проведення заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження ТОВ «Кіровограо-хліб-2000»та його посадових осіб співробітниками ГВПМ Кіровоградської ОДПІ зясовано, що за вказаною в установчих документах адресою: м. Кіровоград, вул. Глінки, буд.3, вищезазначене підприємство відсутнє, а його фактичне місцезнаходження не встановлено. Крім того, згідно поданої звітності ТОВ «Кіровоград-хліб-2000»встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських, офісних та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення підприємством основного виду діяльності, зазначеного у довідці з ЄДРПОУ.

Таким чином, усі операції купівлі-продажу ТОВ «Кіровоград-хліб-2000»не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу до «вигодонабувача». В даному випадку «вигодонабувачем»є ВАТ «Кіровоградський хлібозавод».

Враховуючи вищевикладене, надані до перевірки ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»первинні документи по взаємовідносинах з ТОВ «Кіровоград-хліб-2000»у лютому 2011 року не мають юридичної сили та доказовості в зв'язку з тим, що діяльність контрагента-постачальника була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій. Таким чином, у зв'язку із здійсненням ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»діяльності підставі нікчемного правочину, підприємством неправомірно віднесено суми ПДВ до податкового кредиту.

4. В ході перевірки встановлено, що підприємством включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по товарах (борошно) отриманих від ТОВ «НВФ «Агат»(код 363958570), зокрема, в червні 2010 року. За даними Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобовязання та податкового кредиту з податку на додану вартість ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»задекларовано суму ПДВ 25676,00 грн., а за даними контрагента задекларовано податкове зобовязання на суму 22827 грн. та відповідно рахується розбіжність в сумі 2849,0 грн..

В ході перевірки встановлено, що фактично сума податкового кредиту по податковим накладним, отриманим від ТОВ «НВФ «Агат»за червень 2010 року становить 22 827 грн.. Таким чином, підприємством в порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»завищено суму податкового кредиту на загальну суму ПДВ 2849,00 грн., в тому числі за червень 2010 року на 2849,00 грн..

5. В ході перевірки встановлено, що за даними системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ в травні 2010 року та червні 2010 року ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»задекларованого податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «Реал Інвест»(код 36088493) в сумі відповідно 8520,27 грн. та 22029,40 грн.. За даними контрагента зазначені суми податкових зобовязань відсутні та відповідно рахується розбіжність. Підприємство-контрагент податкову звітність з ПДВ за травень-червень 2010 року подає, але податкова звітність має статус «недійсною», що не підтверджує наявність здійснення господарських операцій між ТОВ «Реал Інвест»та ВАТ «Кіровоградський хлібозавод».

Оскільки ТОВ «Реал Інвест»не задекларовано податкові зобовязання з ПДВ у ВАТ «Кіровоградський хлібозавод», право на податковий кредит не виникає, оскільки при цьому не дотримано обовязкових умов для виникнення такого права виникнення обєкту оподаткування, що передбачено вимогам ст.3, пп..7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

6. В ході перевірки встановлено, що за даними системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ в серпні 2010 року ВАТ «Кіровоградський хлібозавод»задекларованого податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «Промислова група «Інтексторг»(код 37144143) в сумі відповідно 27211,13 грн.. За даними контрагента зазначені суми податкових зобовязань відсутні та відповідно рахується розбіжність.

Оскільки ТОВ «Промислова група «Інтексторг»не задекларовано податкові зобовязання з ПДВ у ВАТ «Кіровоградський хлібозавод», право на податковий кредит не виникає, оскільки при цьому не дотримано обовязкових умов для виникнення такого права виникнення обєкту оподаткування, що передбачено вимогам ст.3, пп..7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, з наданих позивачем до перевірки первинних документів по взаємовідносинах з вказаними вище підприємствами-контрагентами, а саме: ТОВ ВКФ «Образ»(код 13760586), ТОВ «Укрнадраресурси»(код 36627475), ТОВ "Кіровоград-хліб-2000»(код 34548052), ТОВ «НВФ «Агат»(код 363958570), ТОВ «Реал Ін вест»(код 36088493), ТОВ «Промислова група «Інтексторг»(код 37144143) встановлено, що всі вони не мають юридичної сили та доказовості в зв'язку з тим, що діяльність підприємств-контрагентів була спрямована на надання позивачу податкової вигоди та проведення безтоварних операцій.

Проте, суд не погоджується з даними висновками відповідача з огляду на наступні обставини справи.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що валові витрати виробництва та обігу є сумою будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону, до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

У відповідності до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону, не включаються до складу валових витрат витрати на, зокрема, не підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

В акті перевірки вказано, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.10.2009 р. по 31.03.2011 р. встановлено його заниження на загальну суму 16 145,83 грн., в тому числі: за 4 кв. 2009 р. в сумі 7812,50 грн., за 1 кв. 2010 р. в сумі 8333,33 грн., в результаті порушень, викладених в п.3.1.2 акту перевірки /а.с.35-36/.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно п.п.7.4.5 п..7.4 ст.7 Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З огляду на викладене, платником податку має бути виконана умова щодо сплати ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), які використовуватимуться для ведення власної господарської діяльності та наявності податкової накладної, оформленої належним чином.

Із фактичних обставин справи, встановлених судом, та акта перевірки не вбачається порушень безпосередньо позивачем, як платником податку, вимог законодавства щодо віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість. Посилання відповідача на те, що надані на перевірку позивачем первинні документи не мають юридичної сили, оскільки підприємства-контрагенти позивача створенні з метою надання податкової вигоди та проведення безтоварних операцій, є необґрунтованим та суперечить вищенаведеним нормам законодавства та матеріалам справи.

Крім того, з 01.01.2011 р. набрав законної сили Податковий кодекс України, який зазначає наступне.

Відповідно до пп.198.1. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пп.198.2. ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:

- дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

1. придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

2. придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Згідно пп. 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що між позивачем та підприємствами-контрагентами були укладені відповідні цивільно-правові договори, які на день розгляду справи в суді у встановленому законом порядку не були визнанні нікчемними. Крім того, предметом вказаних договорів було придбання товару (пшенична клейковина, борошно житнє, природній газ), для здійснення позивачем власної господарської діяльності, що передбачена установчими документами /а.с.170-171, 174-175, 177-178, 202-205, 217-219, 222, 232-233, 239-240, том 1, а.с.1-9, 150 том 2/.

Як слідує з акту перевірки та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, позивачем включено до податкового кредиту у період з 01.10.2009 по 31.03.2011 р. суми ПДВ у розмірі 300 293,09 грн., а саме: за грудень 2009 р. в сумі 6250,00 грн., за травень 2010 р. в сумі 8520,27 грн., за червень 2010 р. в сумі 24878,40 грн., за серпень 2010 р. в сумі 27211,13 грн., за грудень 2010 р. в сумі 79018,62 грн., за січень 2011 р. в сумі 6666,67 грн., в лютому 2011 р. в сумі 147748,00 грн., на підставі податкових накладних /а.с.186, 206-210, 220, 223, 234, 241 том 1, а.с.10-11 том 2/.

Відповідно до Спеціальних Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців встановлено, що станом на 25.01.2012 року вказані підприємства-контрагенти позивача, а саме: ТОВ «Укрнадраресурси»/а.с.85-87 т.2/, ТОВ ВКФ «Образ»/а.с.88-90 т.2/, ТОВ «Кіровоград-хліб-2000»/а.с.91-93 т.2/, значаться в Єдиному державному реєстрі як зареєстровані та є платниками ПДВ /а.с.71-79 том 2/.

Оплата товару та фактичне його отримання підтверджується: 1) видатковими накладними /а.с.172, 176, 179, 211-213, 221 том 1/; 2) звітами про рух ТМЦ по складах /а.с.173, 180-185, 225-227, 236-238, 244-247 том 1/; 3) платіжними дорученнями /а.с.187-201, 214-216, 228-229 том 1, а.с.12-19 том 2/; 4) рахунками /а.с.230-231 том 1, а.с.20, 22 том 2/; 5) накладними /а.с.224, 235 том 1/; 6) актами прийому-передачі /а.с.21, 23 том 2/.

Крім того, директор ТОВ ВКФ «Образ»ОСОБА_8 підтвердив той факт, що його товариство мало реальні господарські взаємовідносини з позивачем /а.с.130-150, 162-170 т.2/. Директор ТОВ «Кіровоград-хліб-2000»ОСОБА_9 надав всі первинні документи, проте, у звязку з тим, що він в той час ще не працював директором товариства, то він не може нічого прояснити /а.с.171-185, 187 том 2/.

Використання придбаного позивачем товару у власній господарській діяльності підтверджується наданими до матеріалів справи звітами про рух ТМЦ по складах /а.с.173, 180-185, 225-227, 236-238, 244-247 том 1/, та не спростовано представником відповідача.

З огляду на вищевказане, суд критично оцінює твердження відповідача, що фінансово-господарські договори між позивачем та підприємства-контрагентами є нікчемними, про що вказано в акті перевірки.

Згідно ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому підставою недійсності правочину у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до вимог ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»нікчемні правочини характеризуються таким ознаками як спрямованість на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Складений відповідачем акт не містить жодних посилань на наявність ознак, які передбачені ч.1 ст.228 ЦК України.

Крім того, з урахуванням положень пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доки контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам. Податкові органи не позбавлені права звернутися до суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його контрагентом, з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину за такими угодами, як це установлено частиною третьою статті 228 ЦК України.

Право на звернення податкових органів із відповідними позовами встановлено п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення договорів вимог, встановлених ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання правочинів недійсними.

Згідно статті 216 ЦК України до моменту визнання правочину недійсним або нікчемним правові наслідки, а саме те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю не настають.

Посилання відповідача на ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215 є безпідставними, так як зазначені норми можуть використовуватися лише при визнанні правочинів недійсними в судовому порядку.

Інших підстав визнання правочину нікчемним діюче законодавство не передбачає.

Недійсність правочинів між позивачем та контрагентами не визнана в судовому порядку, у звязку з чим, факти, викладені в акті перевірки, не можуть бути належними доказами наявності порушень позивачем вимог ст.ст.203, 215, 216, 228 ЦК України відносно того, що укладені ним правочини з контрагентами не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, та є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідачем не наведено доказів, що свідчили б, що укладені договори були укладені з метою, що суперечить інтересам держави, в тому числі, в частині ухилення від сплати податків в передбаченому законодавством обсязі та отримання незаконної податкової вигоди.

Таким чином, на підставі комплексного аналізу встановлених обставин, суд вважає, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження необхідні факти, які надавали право позивачу віднести сплачену суму ПДВ до податкового кредиту, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість висновку відповідача про відсутність підстав у позивача для цього.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1ст.9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дані положення кореспондуються з п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ»від 06.03.2008 р. № 2. З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності може бути підставою для задоволення позову за умови встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача.

З огляду на викладене вище, суд, перевіривши відповідно до вимог ч. 2 ст. ст. 2 КАС України оскаржувані податкові повідомлення-рішення дійшов висновку, що вони прийняті з порушенням принципів законності та обґрунтованості, а тому є протиправними і підлягають скасуванню.

Так як, судове рішення ухвалене на користь позивача, що не є субєктом владних повноважень, у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по справі, що складаються із судового збору в сумі 28,23 грн. /а.с.7, том 1/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 17, 69-71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 0407.2011 р. № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток в сумі 20 182 грн. 00 коп., у тому числі за основним платежем 16 146,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4 036,00 грн..

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 0407.2011 р. № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 338 430 грн. 00 коп., у тому числі за основним платежем 300 293,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 38 137,00 грн..

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Кіровоградський хлібозавод»(код за ) судові витрати по справі в сумі 28 грн. 23 коп., шляхом їх безспірного списання із рахунка Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 липня 2012 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_10