Справа № 153/210/16-а
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2016 р. Справа153/210/16-а

Категорія 105

Код суду: 231

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1 Вітвіцького О.Ю.

представника відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області Євчук Г.В.,

представника відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Ткачук Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з даним позовом. Зазначив, що 10 грудня 1989 року Ямпільським районним військовим комісаріатом Вінницької області позивач був призваний на строкову військову службу. З 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 рік проходив строкову військову службу у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, а саме, у військовій частині № НОМЕР_1 , яка розташовувалась в селищі Велике Озеро Мурманської області. В період з 15 червня 1992 року по 30 жовтня 2015 року позивач проходив службу на посаді прапорщика в органах внутрішніх справ при МВС. Звільнений з органів МВС 30 жовтня 2015 року за ст. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за віком. 25 червня 2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 виданого УМВС України у Вінницькій області. 06 листопада 2015 року отримав посвідчення ветерана НОМЕР_3 виданого УМВС України у Вінницькій області. 08 грудня 2015 року позивач отримав пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 виданого Пенсійним фондом України. З листопада 2015 року позивач отримує пенсію за вислугою років у розмірі 2000 гривень 05 копійок. Однак, при оформленні документів на отримання пенсії і підрахунку вислуги років відповідач не зарахував позивачу у вислугу співвідношення один місяць служби за півтора місяця, час строкової військової служби у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, а саме, у військовій частині № НОМЕР_1 , яка розташовувалась в селищі Велике Озеро Мурманської області, в період з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 рік. В грудні 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою до МВС України щодо зарахування йому до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах часу проходження дійсної строкової військової служби у Збройних Силах СРСР в районах Крайньої Півночі у військовій частині № НОМЕР_1 , яка розташовувалась в селищі Велике Озеро Мурманської області, оскільки ця обставина впливає на розмір пенсії. В листі за вих. № К-105/12/01-2016 від 13 січня 2016 року відповідач відмовив позивачу посилаючись на те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 15 грудня 1990 року № 1290 в додатку № 1 перераховно віддалені місцевості СРСР, в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів та вйськовослужбовців надстрокової служби зараховується у вислугу років для призначення пенсії на пільгових умовах. Оскільки у довідці наданій архівом штабу ЛенВО від 13 січня 2009 року № 664/к вказано, що позивач проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 пос. Большоє Озерко Мурманської області, тому підстав для зарахування її на пільгових умова - не має. З такими доводами відповідача позивач не погоджується. Тому він вимушений звернутись до суду із даним позовом і просить суд винести рішення, яким визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо зарахування йому у вислугу років на пільгових умовах часу проходження строкової військової служби у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР у військовій частині № НОМЕР_1 в селищі Велике Озеро Мурманської області в період з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області провести позивачу перерахунок вислуги років на пенсію, зарахувати на пільгових умовах - один місяць служби за півтора, період проходження позивачем строкової військової служби у званні гвардії рядовий на посаді водія у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР у військовій частині № НОМЕР_1 в селищі Велике Озеро Мурманської області з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та адвокат Вітвіцький О.Ю. позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Ткачук Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Пояснила, що 30 жовтня 2015 року наказом УМВС України у Вінницькій області № 159 о/с позивача було звільнено зі служби в ОВС. Відповідно до ст 17-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом. Водночас, відповідно до п. 3.4. наказу МВС України № 1276 від 31 жовтня 2003 року, зареєстрованого в МЮУ 16 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про організацію роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» при обчисленні вислуги років на пільгових умовах слід керуватися записами в послужному списку особової справи, які здійснюються на підставі наказів начальників органів внутрішніх справ (командирів військових частин) про направлення і повернення з пунктів виконання завдань, де чинним законодавством установлено пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії. Таким чином, розрахунок вислуги років, що міститься в пенсійній справі ОСОБА_1 , в період служби в військовій частині № НОМЕР_1 з 10 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року, розраховано 1 місяць служби за 1 місяць. З даним розрахунком вислуги років на пенсію позивач погодився, про що поставив власний підпис. Також, перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або па пільгових умовах визначається Постановою КМУ від 17 липня І992 року № 393. Щодо вимоги позивача, визначити протиправного відмову ГУНП у Вінницькій області, про зарахування вислуги років на пільгових умовах проходження строкової служби у військовій частині № НОМЕР_1 , то відповідно до матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач був звільнений з ОВС, розрахунок вислуги років на пенсію позивача та всі інші розрахунки з позивачем були здійснені безпосередньо УМВС України у Вінницькій області, не Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області. Отже, жодних рішень, дій чи бездіяльності відносно позивача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не вчиняло, прав позивача не порушувало, а тому не може бути відповідачем у даній справі. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393, встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення "пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні. Однак, у пункті 3 цієї постанови не передбачено умов для пільгового зарахування часу проходження строкової служби позивачем у військовій частині № НОМЕР_1 . Водночас, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року №1290, в додатку №1 перераховано віддалені місцевості СРСР, в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів та військовослужбовців надстрокової служби зараховується у вислугу років для призначення пенсії на пільгових умовах. Оскільки, в довідці наданій архівом штабу ЛенВО від 13 січня 2009 року № 664/к вказано, що ОСОБА_1 проходив строкову службу у військовій частині № НОМЕР_1 пос. Большоє Озєрко Мурманської області, тому підстав для зарахування її на пільгових умовах - немає. Таким чином, на день звільнення позивача зі служби (30 жовтня 2015 року), правових підстав зарахувати вислугу років позивачу на пільгових умовах під час проходження строкової служби чинним законодавством не передбачено. Тому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Представник відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області Євчук Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Пояснила, що 30 жовтня 2015 року наказом УМВС України у Вінницькій області № 159 о/с позивача було звільнено зі служби в ОВС. Відповідно до ст 17-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом. Водночас, відповідно до п. 3.4. наказу МВС України № 1276 від 31 жовтня 2003 року, зареєстрованого в МЮУ 16 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про організацію роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» при обчисленні вислуги років на пільгових умовах слід керуватися записами в послужному списку особової справи, які здійснюються на підставі наказів начальників органів внутрішніх справ (командирів військових частин) про направлення і повернення з пунктів виконання завдань, де чинним законодавством установлено пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії. Таким чином, розрахунок вислуги років, що міститься в пенсійній справі ОСОБА_1 , в період служби в військовій частині № НОМЕР_1 з 10 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року, розраховано 1 місяць служби за 1 місяць. Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або па пільгових умовах визначається Постановою КМУ від 17 липня І992 року № 393. Щодо вимоги позивача, визначити протиправного відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, про зарахування вислуги років на пільгових умовах проходження строкової служби у військовій частині № НОМЕР_1 , то відповідно до матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач був звільнений з ОВС, розрахунок вислуги років на пенсію позивача та всі інші розрахунки з позивачем були здійснені безпосередньо УМВС України у Вінницькій області. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393, встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення "пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні. Однак, у пункті 3 цієї постанови не передбачено умов для пільгового зарахування часу проходження строкової служби позивачем у військовій частині № НОМЕР_1 . Водночас, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року №1290, в додатку №1 перераховано віддалені місцевості СРСР, в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів та військовослужбовців надстроковоїслужби_зараховується у вислугу років для призначення пенсії на пільгових умовах. Оскільки, в довідці наданій архівом штабу ЛенВО від 13 січня 2009 року № 664/к вказано, що ОСОБА_1 проходив строкову службу у військовій частині № НОМЕР_1 пос. Большоє Озєрко Мурманської області, тому підстав для зарахування її на пільгових умовах - немає. Таким чином, на день звільнення позивача зі служби (30 жовтня 2015 року), правових підстав зарахувати вислугу років позивачу на пільгових умовах під час проходження строкової служби чинним законодавством не передбачено. Тому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання в якому зазначив, що відповідно до п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого правлінням ПФУ 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого вМінюсті 15 лютого 2007 року за № 135/13402, який визначає порядок підготовки і подання документів для призначення та перерахунку пенсії, - зазначено: уповноважений структурний підрозділ у 10 -денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання. Так, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій
області направляє на адресу головного управління подання про призначення
пенсії, розрахунок вислуги років, та інші документи, які слугують підставою
для призначення та перерахунку пенсії головним управлінням. Отже, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу головне управління керується документами та розрахунками, які були подані Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на органи Пенсійного фонду України покладено тільки функції з призначення та виплати пенсій військовослужбовцям та особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, а функція визначення розмірів грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії виходить за межі їх компетенції, а належать до компетенції силових міністерств та відомств, у нашому випадку Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.
Судом встановлено, що 10 грудня 1989 року Ямпільським районним військовим комісаріатом Вінницької області позивач був призваний на строкову військову службу та з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 рік проходив строкову військову службу у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, а саме, у військовій частині № НОМЕР_1 , яка розташовувалась в селищі Велике Озеро Мурманської області (а.с.5-6). В період з 15 червня 1992 року по 30 жовтня 2015 року позивач проходив службу на посаді прапорщика в органах внутрішніх справ при МВС. Звільнений з органів МВС 30 жовтня 2015 року за ст. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за віком (а.с.7). 25 червня 2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 виданого УМВС України у Вінницькій області (а.с.8). 06 листопада 2015 року отримав посвідчення ветерана НОМЕР_3 виданого УМВС України у Вінницькій області. 08 грудня 2015 року позивач отримав пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 виданого Пенсійним фондом України. З листопада 2015 року позивач отримує пенсію за вислугою років у розмірі 2000 гривень 05 копійок. Однак, при оформленні документів на отримання пенсії і підрахунку вислуги років відповідач не зарахував позивачу у вислугу співвідношення один місяць служби за півтора місяця, час строкової військової служби у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, а саме, у військовій частині № НОМЕР_1 , яка розташовувалась в селищі Велике Озеро Мурманської області, в період з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 рік. В грудні 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою до МВС України щодо зарахування йому до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах часу проходження дійсної строкової військової служби у Збройних Силах СРСР в районах Крайньої Півночі у військовій частині № 22912, яка розташовувалась в селищі Велике Озеро Мурманської області, оскільки ця обставина впливає на розмір пенсії. В листі за вих. № К-105/12/01-2016 від 13 січня 2016 року відповідач відмовив позивачу посилаючись на те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 15 грудня 1990 року № 1290 в додатку № 1 перераховано віддалені місцевості СРСР, в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів та вйськовослужбовців надстрокової служби зараховується у вислугу років для призначення пенсії на пільгових умовах.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно з ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи з вищенаведених норм закону, наявність порушення законного права суб`єкта є обов`язковою умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом та здійснення адміністративного судочинства за відповідним позовом. Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд має встановити наявність чи відсутність факту порушення і відповідно ухвалити рішення про захист порушеного права або відмовити позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч.1. ч. 2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач, звертаючись з позовними вимогами до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Стверджує, що саме Головне управління Національної поліції у Вінницькій області відмовило позивачу зарахувати у вислугу років на пільгових умовах, час проходження строкової військової служби у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, але на підтвердження цієї відмови з боку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, позивач не зміг надати жодних доказів у справі. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не мав жодних трудових відносин із ГУНП України у Вінницькій області, не приймався на службу та не був звільнений зі служби Головним управлінням Національної поліції України у Вінницькій області, тому Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області немає правових підстав зарахувати вислугу років позивачу на пільгових умовах.

Щодо заявлених вимог до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про зарахування позивачу у вислугу років на пільгових умовах, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, так як, позивач не звертався до Управління Міністерства внутрішніх справ із заявою про зарахування позивачу вислугу років на пільгових умовах, час проходження строкової військової служби у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, у військовій частині № НОМЕР_1 в селищі Велике Озеро Мурманської області з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року. Отже, жодних рішень, дій чи бездіяльності відносно позивача Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області не вчиняло, прав позивача не порушувало.

Звертаючись до суду позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що він звертався до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з належною заявою про перерахунок пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету оскарження, так як жодне рішення щодо призначення або відмову у призначенні (переведенні на інший вид пенсії) відповідачами не приймались, тому вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Отже, вимоги про визнання дій відповідачів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області - з приводу відмови позивачу ОСОБА_1 зарахувати у вислугу років на пільгових умовах, час проходження строкової військової служби у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, у військовій частині № НОМЕР_1 в селищі Велике Озеро Мурманської області з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року та зобов`язання відповідачів провести позивачу перерахунок вислуги років на пенсію, зарахувати на пільгових умовах один місяць служби за півтора, період проходження позивачем строкової військової служби у званні гвардії рядовий на посаді водія у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР у військовій частині № НОМЕР_1 в селищі Велике Озеро Мурманської області з 24 грудня 1989 року по 26 листопада 1991 року - не підлягають задоволенню.

В даному випадку позивач не надав суду безпосередніх і переконливих доказів про його звернення до відповідачів у встановленому порядку з заявою про перерахунок йому пенсії, в задоволенні якої позивачу з боку відповідачів було б відмовлено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами не було допущено жодного порушення прав позивача, відповідачі діяли в межах та у спосіб визначений законодавством, а тому, позов є безпідставним.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ст.94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий М.М.Дзерин