Справа № 815/786/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/786/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірними дії Одеської митниці ДФС щодо проведення службового розслідування на підставі наказу Одеської митниці ДФС №22 від 25.01.2016 року, стосовно головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС ОСОБА_1, скасувати наказ Одеської митниці ДФС №86-о від 08.02.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС, поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС та стягнути з Одеської митниці ДФС розмір середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірними дії Одеської митниці ДФС щодо проведення службового розслідування на підставі наказу Одеської митниці ДФС №22 від 25.01.2016 року, стосовно головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС ОСОБА_1, скасувати наказ Одеської митниці ДФС №86-о від 08.02.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС, поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС та стягнути з Одеської митниці ДФС розмір середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні 06.05.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив, що позивач станом на 14.01.2016 року не виконував обовязки головного державного інспектора першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС, оскільки з наказом про покладання обовязків від 13.01.2016 року №25-о його було ознайомлено лише 15.01.2016 року про що мається відповідний підпис позивача у листку ознайомлень з наказом, до того ж позивач в той день не виконував обовязків начальника, що підтверджується поясненнями свідка та не міг порушувати службові обовязки по цій посаді, а тому його звільнення є незаконним, він підлягає поновленню на посаді та на його користь повинно бути стягнений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог пославшись на прийняття наказу у відповідності до існуючого порядку прийняття такого роду рішень на законних підставах та у відведені для цього законом строки. При цьому, він звернув увагу на те, що позивач був звільнений за порушення, яке встановлено в ході проведення спеціально призначеного службового розслідування.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в митних органах України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач проходив службу в митних органах України та з 18.12.2014 року обіймає посаду головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС.

Відповідно до наказу Одеської митниці ДФС №22 від 25.01.2016 року (а.с.126-127) було призначено провести службове розслідування з метою повного, обєктивного зясування обставин вчинення посадовими особами Одеської митниці ДФС дисциплінарного та Інших правопорушень, повязаних із здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли їх вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують зясування під час проведення службового розслідування, на підставі службових записок від 22.01.2016 року №10/15-70-18, від 22.01.2015 року №438/15-70-26-01, від 22.01.2016 року №439/15-70-26-01 аналітичної робочої групи, призначеної розпорядженням начальника Одеської митниці ДФС від 30.11.2015 року №124-р (а.с.164-170).

Службове розслідування відповідно до вищевказаного наказу здійснювалось у складі посадових осіб Одеської митниці ДФС: ОСОБА_2 - заступника начальника відділу митного оформлення № 6 «ОСОБА_2 - порт» (голова комісії); ОСОБА_3 - головного державного інспектора юридичного відділу; ОСОБА_4 - начальника четвертого пошуково-аналітичного відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням.

Згідно акту службового розслідування №01-2016 від 05.02.2016 року (а.с.70-95) за результатами вивчення матеріалів та відомостей, отриманих комісією під час проведення службового розслідування, комісія прийшла до наступних висновків: митне оформлення товару 14.01.2016 року працівниками відділу митного оформлення № 3 митного поста «ОСОБА_2 - порт» Одеської митниці ДФС, за митною декларацією №500060702/2016/000290 проведено з порушенням законодавчих актів з питань митної справи; без фактичного виконання митних формальностей, згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиків; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №500060702/2016/0032 в межах оформлення митної декларації №500060702/2016/0032, складений і виданий за підписами головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «ОСОБА_2 - порт» Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 та головного державного інспектора першого аналітично - пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням ОСОБА_6, є завідомо неправдивим документом.

Також комісія дійшла висновку, що однією з причин викладених порушень стало невиконання та неналежне виконання своїх посадових обовязків посадовими особами Одеської митниці ДФС, зокрема головним державним інспектором другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС ОСОБА_1 (тимчасово виконуючим обовязки начальника першого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням станом на 14.01.2016 року).

За результатами цього службового розслідування наказом Одеської митниці ДФС №86-о від 08.02.2016 року (а.с.11-16) за одноразове грубе порушення трудових обовязків, відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України було звільнено з 08.02.2016 року позивача з посади головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС.

Суд не може погодитись із законністю дій керівника відповідача при звільненні позивача із займаної посади з наступних підстав.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» на підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. ;

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених на підставі п.1 ст.41 КЗпП, суди з'ясовують, чи мало місце порушення працівником своїх трудових обов'язків. Для цього перевіряють коло цих обов'язків та визначають, які саме обов'язки порушено працівником, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору на підставах, визначених законом.

Насамперед, слід встановити, чи виконував позивач обовязки начальника першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС на підставі наказу керівника Одеської митниці ДФС від 13.01.2016 року №25-о (а.с.17).

Позивач обіймав посаду головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС.

Регулярно на період тимчасової відсутності начальника першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС на позивача за його згодою тимчасово покладались обовязки відсутнього керівника (накази Одеської митниці ДФС від 22.09.2015 року №959-о а.с.101-102, від 30.10.2015 року №1085-о а.с.104, від 23.11.2015 року №1146-о а.с.106, від 21.12.2015 року №1229-о а.с.109-110).

Наказ про тимчасове покладання на позивача обовязків начальника аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС в період з 13.01.2016 року по 20.01.2016 року від 13.01.2016 року №25-о (а.с.17) був доведений до позивача та він був ознайомлений з ним лише 15.01.2016 року, що підтверджується листком про ознайомлення з цим наказом посадових осіб Одеської митниці ДФС від 15.01.2016 року (а.с.22).

Вказана обставина була підтверджена поясненнями свідка ОСОБА_6, наданими ним в судовому засіданні 30.03.2016 року (а.с.243), згідно яких позивач саме 14.01.2016 року ніяких розпоряджень як начальник першого відділу йому не давав.

Таким чином, позивач до моменту свого ознайомлення з наказом від 13.01.2016 року №25-о (15.01.2016 року) та надання своєї згоди на виконання таких обовязків не міг нести відповідальність за дії посадових осіб першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС, вчинених ними 14.01.2016 року, як керівник цього відділу.

Суд не приймає посилання представника відповідача на те, що з моменту видання начальником Одеської митниці ДФС наказу від 13.01.2016 року №25-о на позивача автоматично були покладені обовязки начальника першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.43 Конституції України застосування примусової праці в Україні є забороненим.

Покладання на працівника обовязків, які не передбачені трудовим договором чи посадовою інструкцією є переводом, який не допускається без згоди працівника (ст..32 КЗпП України).

Окрім того, в п.1 наказу від 13.01.2016 року №25-о начальник Одеської митниці ДФС зазначив, що покладання обовязків начальника першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС на позивача здійснюється лише за його згодою.

Тобто, до моменту ознайомлення позивача з даним наказом та отримання його згоди на тимчасове виконання обовязків начальника першого аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС в період з 13.01.2016 року по 20.01.2016 року, позивач не міг бути допущений до виконання таких обовязків та, відповідно, нести дисциплінарну відповідальність за їх невиконання.

Окрім того, судом встановлена додаткова підстава для визнання протиправним наказу про звільнення позивача із займаної посади.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно постанови Верховного Суду України від 21.05.2014 року по справі №6-33цс-14 (номер рішення у ЄДРСР - 39493121) встановлено, що за положеннями частини другої статті 41 КЗпП України розірвання трудового договору у випадках, передбачених цією статтею, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

Тобто положення частини третьої статті 40 КЗпП України слід застосовувати також до випадків звільнення працівника з підстав частини першої статті 41 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частини другої статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Під час офіційного зясування обставин справи судом було встановлено, що позивач з 08.02.2016 року по 18.02.2016 року перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності Серія АГЕ №335878, який виданий Комунальною установою «Міська поліклініка №20» (а.с.19), в звязку із чим, відповідно до наведених вище правових норм та постанови Верховного Суду України він не міг бути звільнений з посади у цей проміжок часу за ініціативою адміністрації, що є порушенням встановленого законом порядку звільнення.

Вищенаведене дає змоги суду прийти до висновку про безпідставність покладання на позивача дисциплінарної відповідальність та відсутності підстав для звільнення, визначених п.1 ст.41 КЗпП України так й порушення встановленого законом порядку звільнення працівників, недотримання якого є безумовною підставою для визнання такого звільнення протиправним згідно вищенаведеного рішення Верховного Суду України.

Оскільки оскаржений наказ від 08.02.2016 року №86-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині позивача, прийнятий з порушенням вимог КЗпП України, відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України суд повинен визнати його протиправним та скасувати на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України при встановлені незаконності звільнення особи із займаною посади, ця особа поновлюється судом на попередній посаді. Оскільки, судом вище встановлено, що перебування позивача на державній службі в митних органах було припинено неправомірно, відповідно до вищенаведеної норми права він підлягає поновленню на попередній посаді головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС з дати його звільнення - з 08.02.2016 року, в звязку із чим, ця позовна вимога також підлягає задоволення на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Статтею 236 КЗпП України встановлена відповідальність роботодавця щодо виплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із незаконним звільненням працівника за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення працівника на роботі. Раніше суд визнав, що наявні правові підстави вважати позивача протиправно звільненим та є усі необхідні підстави для його поновлення на попередній посаді, в звязку з чим, існує обовязок відповідача (Одеської митниці ДФС) щодо компенсації позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із незаконним звільненням, з 08.02.2016 року по день фактичного поновлення на посаді, а тому, позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню саме у цієї редакції на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до положень ч.1 ст.236 КАС України суд допускає до негайного виконання судове рішення щодо поновлення особи на публічній службі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, а тому суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення щодо поновлення позивача на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3688,89 грн. (довідка Одеської митниці ДФС від 18.03.2016 року -а.с.113).

Разом з тим, представник позивача в судовому засідання 06.05.2014 року пояснив, що просить визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо проведення службового розслідування відносно позивача на підставі наказу Одеської митниці ДФС від 25.01.2016 року №22 в частині не надання можливості надання пояснення щодо висновку службового розслідування від 05.02.2016 року, суд вважає, що в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України, оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України, затвердженого наказом ДМСУ від 13.08.2010 року №918 (зареєстровано в Мін'юсті Україні 04.02.2011 року за №154/18892) позивачу була надана можливість надання пояснень щодо суті проведеного розслідування відносно нього та інших посадових осіб Одеської митниці ДФС, якою він скористався та надав письмові пояснення з цього приводу від 02.02.2016 року (а.с.124-125), але обовязкового забезпечення можливості надання додаткових пояснень після складання акту службового розслідування на стадії його передачі до керівника службовця для прийняття відповідного рішення положеннями МК України, КЗпП України, Законом України «Про державну службу», наведеною Інструкцією не передбачено.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці Державної фіскальної служби України №86-о від 08.02.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача з посади та з митних органів.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора другого аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиками та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС з 08.02.2016 року.

4. Стягнути з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.2016 року по день фактичного поновлення на посаді виходячи з середньомісячного заробітку в розмірі 3688,89 грн.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В частині поновлення на посаді про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3688,89 грн. допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 11.05.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.