Справа № 826/23273/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 826/23273/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Шевченківське районне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Шевченківське районне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 19.03.2015 р. № 143 та від 09.04.2015 р. № 201.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року провадження у справі було закрито.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, так як, на її думку, оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.06.2014 р. позивач на підставі договору купівлі-продажу № НАА 143856 придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року зазначений договір було визнано недійсним, спадщину відумерлою, а квартиру витребувано із незаконного володіння ОСОБА_3 та передано у комунальну власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.03.2015 № 143 зазначену квартиру було включено до числа службового житла Шевченківського РУ МВС України в м. Києві.

Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.04.2015 № 201 затверджено рішення адміністрацій підприємств, установ та організацій району про надання службових приміщень та спірну квартиру передано ОСОБА_4

Вважаючи такі розпорядження неправомірними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Судова колегія в становила, що, приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався приписами ст.ст. 2, 4, 17, 157 КАС України та виходив з того, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник з приводу права власності позивача на спірну квартиру та повинен вирішуватися за правилами ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), Законом України «Про столицю України - місто-герой Київ» від 15.01.1999 р. № 401-XIV (далі - Закон № 401-XIV).

Так, у ч. 1 ст. 10.1, ч. 2 ст. 11 Закону 401-XIV закріплено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

У районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно з ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку позивач фактично звернулась до суду з позовом про захист права власності на майно, яке, на її думку, порушено оскаржуваними розпорядженнями відповідача, тобто наявний спір про право цивільне, який має не публічних характер, а приватно-правовий і, як було правильно встановлено судом першої інстанції, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 16.09.2015 р. у справі № 804/1292/15, від 25.02.2016 р. 2015 р. у справі № 815/2589/14, від 26.04.2016 р. у справі № 523/5891/15-а.

Крім того, апеляційний суд відзначає й те, що оскаржувані розпорядження райдержадміністрації, у відповідності до правової позиції, викладеної в п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, є ненормативними актами місцевого органу виконавчої влади, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання, а тому їх скасування не породжуватиме наслідків для власника чи наймача жилого приміщення і не забезпечить реального захисту його прав та інтересів, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності чи користування на жиле приміщення має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом України в рішеннях від 11.11.2014 р. у справі № 21-405а14, від 09.12.2014 р. у справі № 21-308а14.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано судову практику, оскільки відповідач не є власником спірної квартири, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку у вищевказаних рішеннях ВСУ, на які також посилається й суд першої інстанції, викладено правовий підхід до розмежування цивільної та адміністративної юрисдикції при вирішення справ щодо розпорядження суб'єктом владних повноважень певним майном державної чи комунальної власності. Застосування саме такого правового підходу до спірних правовідносин є доцільним, з огляду на правовий статус КМР і районних державних адміністрацій у м. Києві, визначений у ст.ст. 10-1, 11 Закону№ 401-XIV, і те, що, як відмічалось вище, рішенням Апеляційного суду АДРЕСА_2 була передана до комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі КМР.

Посилання апелянта на те, що квартира знаходиться в арешті і відповідачем було неправомірно переведено її з приватної власності до службового приміщення, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а навпаки вказують на приватно-правовий характер даного спору з підстав, зазначених вище.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає їх безпідставними і такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дана справа не належить до юрисдикції адміністративного суду та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, є правовою підставою для закриття провадження у справі, тому, судом першої інстанції було повно та правильно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 11.05.2016 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Мамчур Я.С

Карпушова О.В.