Справа № 804/16519/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р. Справа № 804/16519/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання недійсною податкової консультації та зобовязання надати нову податкову консультацію,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, в якому просить:

- визнати недійсною податкову консультацію, надану Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» листом від 26.12.2014 року №34361/10/28-01-39-01-11;

- зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів надати нову податкову консультацію щодо оподаткування операцій з постачання послуг на території ВЕЗ «Крим».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року по справі №804/3512/15 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» відмовлено повністю.

За результатами перегляду зазначеного судового рішення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 01.07.2015 року, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання недійсною податкової консультації та зобовязання вчинити певні дії - скасовано, прийнято нову постанову: визнано недійсною податкову консультацію, надану Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів Товариству з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет листом від 26 грудня 2014 р. № 34361/10/28-01-39-01-11 та зобовязано Спеціалізовану державну податкову інспекцію великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів надати Товариству з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет нову податкову консультацію щодо оподаткування операцій з постачання послуг на території вільної економічної зони Крим з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року по справі №804/3512/15 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року по справі №804/3512/15.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2015 року у справі №К/800/33861/15 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити частково: постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі № 804/3512/15 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

25.12.2015 року ухвалою суду прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача позов підтримав та надав пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та додаткових поясненях.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в оспорюваному листі від 26.12.2014 року №34361/10/28-01-39-01-11, наданому СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів зазначено, що операції з постачання послуг на/з території ВЕЗ «Крим» не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, оскільки ВЕЗ «Крим» надано статус вільної економічної зони, а відтак вона не належить до митної території України. Крім того, представник позивача зазначила, що податкова консультація суперечить нормам податкового законодавства, а саме: обєктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місця постачання яких розташоване на митній території України (п. 185.1 ст. 185 Податкового Кодексу України); місцем постачання послуг є, зокрема, фактичне місцезнаходження нерухомого майна, у тому числі що будується, для тих послуг, які повязані з нерухомим майном (п. 186.2 ст. 186 Податкового Кодексу України). Отже, податкова консультація не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позиція представника відповідача відображена в письмових запереченнях та обґрунтована наступним.

СДПІ у м. Дніпропетровську надано консультацію виходячи зі змісту відповідного звернення та з урахуванням норм чинного законодавства. Також відповідачем зазначено, що відповідно до ст. 5 Закону України №1636 на території ВЕЗ «Крим» не справляються загальнодержавні податки та збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України та збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, передбачений Законом України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Місце постачання товарів/послуг визначається за правилами, встановленими ст. 186 ПК України, тобто, операції платників податку з постачання товарів/послуг, місцем постачання яких відповідно до ст. 186 ПК України визначена територія ВЕЗ «Крим», не є обєктом оподаткування податком на додану вартість, оскільки територія вільної митної зони, створеної у межах ВЕЗ «Крим», вважається такою, що знаходиться поза межами митної території України (п. 2 ст. 9 Митного кодексу України).

Суд касаційної інстанції, направивши дану справу на новий розгляд, зробив висновок про необхідність дослідження податкової консультації на відповідність її змісту вимогам податкового законодавства.

З огляду на вказівки касаційної інстанції, судом з'ясовано, ТОВ «АТБ-маркет» звернулося до СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів із письмовим запитом про надання податкової консультації щодо оподаткування операцій з постачання послуг на території ВЕЗ «Крим» від 8 грудня 2014 року за вихідним №784-ГБ, в якому позивач просив надати податкову консультацію з розясненням наступних питань:

- чи вважаються такими, що не є обєктом оподаткування ПДВ операції платників податку з постачання послуг, місцем постачання яких відповідно до пунктів 186.2 186.4 статті 186 Податкового кодексу України визначена територія ВЕЗ «Крим»?;

- чи буде вважатись міжнародним в контексті п.п. 195.1.3 Податкового кодексу України, та, відповідно, оподатковуватись за нульовою ставкою ПДВ перевезення вантажу за міжнародною автомобільною накладною (CMR), якщо воно здійснюється платником податку, зареєстрованим на материковій частині України з іншої частини України до ВЕЗ «Крим»?

У відповідь на зазначений запит відповідачем 26.12.2014 р. було надано позивачу податкову консультацію за вих. № 34361/10/28-01-39-01-11, в якій податковий орган робить висновок, що операції платників податку з постачання послуг, місцем постачання яких відповідно до п. п. 186.2 186.4 Податкового кодексу України визначена територія ВЕЗ Крим, не є обєктом оподаткування податком на додану вартість, оскільки відповідно до п. 2 ст. 9 Митного кодексу України територія вільної митної зони, створеної у межах ВЕЗ Крим, вважається такою, що знаходиться поза межами митної території України. Також зазначено, що операції із постачання послуг на території ВЕЗ Крим (наприклад, надання послуг оренди нерухомого майна, послуг з перевезення вантажів) є нетипові для підприємства, оскільки воно здійснює роздрібну торгівлю товарами народного споживання кінцевим споживачам через мережу магазинів АТБ, тому будь-які висновки щодо правомірності застосування нульової ставки з податку на додану вартість по конкретних операціях можуть подаватись за результатом детального вивчення умов, суттєвих обставин здійснення відповідних господарських операцій на підставі документів, що підтверджують здійснення таких операцій.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податкова консультація» - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі (п. 52.3 ст. 52 ПК України).

Приписами пп. 52.4 та 52.5 ст. 52 ПК України передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Згідно з п. 53.1 ст. 53 цього Кодексу не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Водночас п. 53.3 ст. 53 ПК України передбачено, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Таким чином, положеннями ст. 53 ПК України передбачено визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Спір між сторонами викликало положення закону щодо визначення обєкту оподаткування податку на додану вартість операцій з постачання послуг на/з території ВЕЗ Крим та щодо правомірності застосування нульової ставки оподаткування з податку на додану вартість з перевезення вантажу за міжнародною автомобільною накладною (CMR), якщо воно здійснюється платником податку, зареєстрованим на материковій частині України з іншої частини України до ВЕЗ «Крим».

Дана правова норма, яка викликала спір між сторонами, розміщена в розділі V ПК України (в редакції чинній на момент звернення позивача із запитом про надання податкової консультації), який регулює порядок сплати податку на додану вартість підприємств. Нормами визначаються платники податку, об'єкт оподаткування, місце постачання товарів та послуг, порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг, розміри ставок податку.

Відповідно до положень ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Місце постачання товарів/послуг визначається статтею 186 ПК України.

Однак, Митним кодексом України, а саме п. 2 ст. 9 передбачено, що територія вільної митної зони, створеної в межах ВЕЗ «Крим», вважається такою, що знаходиться поза межами митної території України.

Відповідно до розділу III Прикінцеві положення Закону №1636 підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України було доповнено пунктом 26 такого змісту: На період дії Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України Про створення вільної економічної зони Крим та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України.

Згідно пунктів 5.1, 5.7 статті 5 Закону №1636 на території ВЕЗ Крим не справляються загальнодержавні податки та збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України, та збір на обовязкове державне пенсійне страхування, передбачений Законом України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Будь-які доходи з джерелом їх походження з території ВЕЗ Крим, одержані особою, прирівняною до резидента згідно з нормами пункту 5.3 цієї статті, підлягають оподаткуванню як іноземні доходи за загальними правилами, встановленими Податковим кодексом України.

Діяльність платників на території вільної економічної зони прирівнюється до діяльності нерезидентів за межами митної території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що операції платника податку з постачання товарів/послуг, місцем постачання яких відповідно до ст. 186 ПК України визначена територія ВЕЗ «Крим» - не є обєктом оподаткування з податку на додану вартість.

СДПІ у м. Дніпропетровську у листі про надання податкової консультації щодо оподаткування операцій з постачання послуг на території ВЕЗ «Крим» від 26.12.2014 року № 34361/10/28-01-39-01-11 зазначено, що операції з постачання послуг на території ВЕЗ «Крим» (наприклад, надання послуг оренди нерухомого майна, послуг з перевезення вантажів) є не типові для підприємства, оскільки воно здійснює роздрібну торгівлю товарами народного споживання (продукти харчування, напої, тютюнові вироби, тощо) кінцевим споживачам через мережу магазинів «АТБ».

Отже, для надання висновків щодо правомірності застосування нульової ставки з податку на додану вартість по конкретних операціях підприємства, можуть бути надані за результатом детального вивчення умов, суттєвих обставин здійснення відповідних господарських операцій на підставі документів, що підтверджують здійснення таких операцій.

Крім того, суд зазначає, що у звязку з прийняттям Закону України від 17.07.2015 року №655-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» (далі Закон №655- VІІ) змінено порядок надання контролюючими органами індивідуальних та узагальнюючих письмових податкових консультацій. Зміни, внесені Законом №665- VІІ набрали чинності з 01.09.2015 року.

Відповідно до п. 52.4 ст. 54 Закону №655- VІІ консультації надаються:

в усній формі контролюючими органами;

у письмовій або електронній формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, та підлягають обовязковому розміщенню на сайті контролюючого органу, який надав консультацію, протягом 10 календарних днів після дня їх надання без зазначення найменування (прізвища, імя, по батькові) платника податків та його податкової адреси.

Таким чином, суд доходить до висновку, що Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на теперішній час не наділена повноваженнями щодо надання індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 березня 2016 року

Суддя ОСОБА_1