Справа № 826/2918/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2918/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства охорони здоров'я України про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Міністерства охорони здоров'я України про поновлення на роботі шляхом надання направлення на роботу на вакантну посаду лікаря-методиста ДЗ «Центральна стоматологічна поліклініка МОЗ України» замість направлення на роботу в КЗ «Волноваська МСП» Донецької області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України.

Рішення суду вмотивовано тим, що даний позов не може бути предметом розгляду в місцевому загальному суді як адміністративному, оскільки позивачем заявлено правові вимоги, які регулюються нормами ЦПК.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу для подальшого розгляду направити до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дані відносини є приватноправовими, а тому порушені, на думку позивача, права підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до їх порушення призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З позову вбачається, що вимоги позивача стосуються надання направлення на роботу, а тому встановити чи даний спір є публічно-правовим можливо лише в ході розгляду справи.

Колегія суддів проаналізувавши позовні вимоги позивача дійшла висновку, що на даній стадії розгляду справи неможливо встановити її конкретну підсудність, оскільки позов ґрунтується на вимогах щодо поновлення на роботі шляхом надання направлення, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Отже, ухвала судді про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі прийнята з порушенням процесуального законодавства, що тягне за собою її скасування, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п.1 та п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі №826/2918/16 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

Повний текст ухвали виготовлено 12.05.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.