Справа № 438/783/15-а
Суддя: Пещук Р. Й.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/783/15-а
Провадження № 2-а/438/9/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 р. Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пещука Р.Й.

при секретарі: Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, до Бориславської міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Після уточнення позовних вимог, в обґрунтування позову позивачі вказують на те, що позивач ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконкомом Бориславської міської ради 30.08.2002року на підставі розпорядження керівника органу приватизації від 30.08.2002року НОМЕР_1, є співвласником квартири АДРЕСА_1 у якій проживаю з часу свого народження.

Позивач ОСОБА_2, на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу 12.06.2007року є співвласником 57/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_2 у якому проживає з 2004року.

По сусідству з позивачами, знаходиться житловий будинок АДРЕСА_3 який належить на праві власності третій особі у справі ОСОБА_4, який у даному будинку не проживає.

Позивачу ОСОБА_1, нещодавно, зокрема 20.05.2015року, стало відомо, пр що Бориславською міською радою прийнято рішення №1437 від 19.06.2014року «Про дозвіл громадянам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність та в оренду земельних ділянок», яким дозволено ОСОБА_4, який проживає на АДРЕСА_4

-виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (землі житлової і громадської забудови) площею 1000кв.м. на АДРЕСА_5;

-виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1200 кв.м. на АДРЕСА_6 яка надана для ведення садівництва (землі житлової та громадської забудови);

-виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі в оренду земельної ділянки площею 264 кв.м. на АДРЕСА_7 яка надана для ведення городництва (землі житлової та громадської забудови);

А позивачу ОСОБА_2 про факт прийняття відповідачем Бориславською міською радою даного рішення стало відомо у жовтні 2014року, однак у зв'язку з виїздом у тривале відрядження по роботі за кордон з 21 жовтня 2014року і по червень 2015року він не мав можливості у встановлений законодавством 6-ти місячний строк звернутися у суд з даним позовом (світлокопію витягу з трудового договору на визначений час від 20.10.2014року долучаю до даного позову). Відтак, встановлений законодавством 6-ти місячний строк на звернення у суд з даним позовом позивачем ОСОБА_2 пропущено з поважних причин, який підлягає поновленню судом.

Рішення Бориславської міської ради №1437 від 19.06.2014року в частині надання дозволу . ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі ( на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельних ділянок різного цільового призначення по АДРЕСА_8 області вважаємо протиправним та таким, що підлягає скасуванню судом з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України_органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав тат інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів^ державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.З ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті» (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); /

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими - наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Вимогами ч. 7, ч. 8 та ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Ст. 25 Закону України «Про землеустрій» передбачено види документації із землеустрою.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є окремими різновидами документації із землеустрою. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

А відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в , натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, вищевказаним вимогам закону оскаржуване нами рішення відповідача Бориславської міської ради Львівської області не відповідає.

Фактично біля будинковолодіння АДРЕСА_9 знаходиться земельна ділянка площею 400кв.м., що стверджується схем-планом земельної ділянки по АДРЕСА_10 та викопіюванням з кварталу житлової забудови АДРЕСА_11, світлокопії яких знаходяться в матеріалах справи.

В ході судового розгляду даної справи представником відповідача Бориславської міської , ради Львівської області до матеріалів справи долучено копію оскаржуваного рішення та копії документів, на підставі яких дане рішення було прийнято. Серед даних документів долучено і схем-план земельної ділянки, датований 1980роком, на якому стоїть штамп про закріплення земельної ділянки площею 2435кв.м. на підставі рішення виконкому Бориславської міської Ради народних депутатів №63 від 21.08.1980року.

На адвокатський запит з міського державного архіву Бориславської міської ради Львівської області позивачам видано копію архівного витягу з рішення виконавчого комітету Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980року №63 «Про результати обміру земель забудованих кварталів АДРЕСА_12 яким затверджено представлені Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації і схвалені відповідною комісією виконкому матеріали обміру земель забудованих кварталів АДРЕСА_13 та зареєстровано за землекористувачами забудованих кварталів присадибні ділянки по нормі.

У додатку №3 до даного рішення зазначено, що за землекористувачами домоволодіння АДРЕСА_14 ( яким на той час була міська рада) зареєстровано земельну ділянку площею 2464 кв.м.

Згідно ст. 20 Земельного кодексу УРСР від 8 липня 1970 року, який був чинним на час прийняття рішення виконавчого комітету Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980року №63 право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування.

Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

А згідно зі ст. 21 Земельного кодексу УРСР від 8 липня 1970 року - видача документів на право користування землею колгоспам, радгоспам, іншим підприємствам, організаціям і установам провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад депутатів трудящих, незалежно від того, на підставі рішення якого виконавчо-розпорядчого органу державної влади надана земельна ділянка.

Землекористувачам, яким земельні ділянки надано із земель міст і селищ міського типу, документи на право користування земельними ділянками видаються відповідно виконавчими комітетами міських і селищних Рад депутатів трудящих.Статтею 22 цього Кодексу не допускалося користування земельною ділянкою до оформлення землекористування, тобто приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості) і видачі документів, які посвідчують право користування землею заборонялось.

Крім зазначеного вище рішення виконавчого комітету Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980року №63 «Про результати обміру земель забудованих кварталів АДРЕСА_13» та додатку №3 до даного рішення про реєстрацію за землекористувачем домоволодіння АДРЕСА_14 - міською радою, земельної ділянки площею 2464 кв.м.- інших документів, які б посвідчували право користування міською радою цією ділянкою відсутні. Зважаючи на те, що вказана земельна ділянка не була виділена в натурі на місцевості, на неї не був виготовлений державний акт про право користування, міська рада, як власник домоволодіння АДРЕСА_15 не реалізувала свого права на земельну ділянку площею 2464 кв.м.

В матеріалах інвентаризаційної справи №126 КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» за адресою АДРЕСА_16 на а.с. 58 є схем-план земельної ділянки АДРЕСА_9 площею 600кв.м., користувачем якого є міська рада, який виготовлено 20.01.1989року.

Також в матеріалах інвентаризаційної справи на а. с. 59 - 73 знаходяться документи щодо продажу будівель, споруд і кущів, що розташовані в АДРЕСА_17 зокрема, схема розташування будівель, споруд та кущів, які підлягають продажу, екскіз присадибної ділянки, журнал зовнішніх обмірів, у яких відображено розмір та конфігурацію земельної ділянки за вказаною адресою, площею 600кв.м.

Згідно п.п.20, 20.1 рішення виконавчого комітету Бориславської міської Ради народних депутатів №545 від 18.12.1991 року «Про затвердження оціночних актів на продаж квартир та одноквартирних житлових будинків» затверджено оціночний акт на продаж будинку АДРЕСА_9 та продано квартиронаймачеві ОСОБА_8 займаний нею одноквартирний житловий будинок по АДРЕСА_18

03.01.1992року укладено договір купівлі-продажу одноквартирного житлового будинку АДРЕСА_19 і 20.03.1992року Дрогобицьким МБТІ зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_8.

На час набуття ОСОБА_8 права власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_20 діяли норми Земельного Кодексу України в редакції від 13.03.92р.

Зокрема ст.30 ЗК України в редакції від 13.03.92р. було визначено перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду. А саме, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Право власності або право користування земельною дічянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Згідно ст.22. ЗК України в редакції від 13.03.92р. право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно ст.23 ЗК України в редакції від 13.03.92р. право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Зважаючи на те, що Бориславською міською Радою народних депутатів, після продажу ОСОБА_8 житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_19 не приймалося у відповідності до чинного земельного законодавства жодного рішення про надання ОСОБА_8 земельної ділянки площею 2464 кв.м. по АДРЕСА_21 земельна ділянка саме такої площі не була виділена в натурі на місцевості, на неї не був виготовлений державний акт про право користування, отже, у ОСОБА_8, як власника домоволодіння АДРЕСА_15 не виникло права на користування земельною ділянкою площею 2464 кв.м. за вказаною адресою.

05.01.1996року третя особа у справі ОСОБА_4 успадкував житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_22 та йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Після набуття ОСОБА_4 права власності на будинковолодіння АДРЕСА_9, Бориславською міською Радою народних депутатів, у відповідності до діючого на той час земельного законодавства, не приймалось жодного рішення про надання йому в користування земельної ділянки конкретної площі та відповідного цільового використання, в тому числі і площею 2464 кв.м. по АДРЕСА_19 та він фактично земельною ділянкою вказаної площі ніколи не користувався, а відтак у користуванні ОСОБА_4 не було і немає земельної ділянки загальною площею 2624 кв.м., в тому числі 1000 кв.м. для обслуговування будинку та господарських споруд, 1200 кв.м. для ведення садівництва та 264 кв.м. для ведення городництва

Оскаржуваним рішенням відповідач Бориславська міська рада фактично з грубим порушенням вимог ЗК України та 3. У. «Про землеустрій» надала дозвіл ОСОБА_4 на формування нових земельних ділянок, (які не є вільними так як перебувають у нашому, позивачів, фактичному користуванні) через технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості), а не через проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що є неприпустимим відповідно до закону.

ОСОБА_4 фактично користується земельною ділянкою площею 400 кв. м., яка знаходиться біля будинковолодіння АДРЕСА_23. А земельною ділянкою площею 2064 кв.м., яка знаходиться поза межами будинковолодіння АДРЕСА_14 ОСОБА_4 ніколи не користувався та не користується в даний час, і площі такої земельної ділянки в дійсності немає в наявності.

Фактично земельною ділянкою загальною площею 1500 кв.м., що знаходиться за межами будинковолодіння АДРЕСА_14 тривалий період часу користуються позивачі у справі.

Зокрема, позивач ОСОБА_1, разом зі своїми батьками з серпня 1967року і по даний час, фактично користується земельною ділянкою загальною площею 500кв.м. для ведення садівництва та городництва, на якій кожного року саджу городину та косить траву, яка була надана її батькам ще НГВУ «Бориславнафтогаз», як спеціалістам нафтогазового господарства, що стверджується довідкою т.в.о. голови Тустановецького комітету громадського самоврядування М. Волощак від 26.05.2015року, світлокопія якої знаходиться у матеріалах справи.

Позивач ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 з часу набуття права власності на квартири АДРЕСА_24 також користуються земельною ділянкою площею 1000кв.м. для ведення городництва та садівництва, на якій ростуть посаджені ними кущі та дерева та на якій кожного року садять городину, яка була надана попереднім власникам даних квартири як репресованим, що стверджується довідкою т.в.о. голови Тустановецького комітету громадського самоврядування М. Волощак від 26.05.2015року, світлокопія якої знаходиться у матеріалах справи.

За межами земельних ділянок, якими користуються позивачі знаходиться ще земельна ділянка, орієнтовною площею 200 кв.м., яку ще не розмила річка Понерлянка, та яка становить прибережну захисну смугу.

Однак, незважаючи на вищевказані фактичні обставини та норми земельного законодавства України відповідачем Бориславською міською радою прийнято протиправне, незаконне рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельних ділянок різного цільового призначення по АДРЕСА_25 загальною площею 2464 кв.м., якої в дійсності немає в наявності.

Тому позивачі просять поновивши позивачу ОСОБА_2, строк на звернення у суд з даним позовом як пропущений з поважних причин, постановити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради Львівської області №1437 від 19.06.2014року «Про дозвіл громадянам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність та в оренду земельних ділянок», в частині: надання дозволу ОСОБА_4, який проживає на АДРЕСА_26 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (землі житлової і громадської забудови) площею 1000кв.м. на АДРЕСА_5; надання дозволу ОСОБА_4, який проживає на АДРЕСА_26 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1200 кв.м. на АДРЕСА_7 яка надана для ведення садівництва (землі житлової та громадської забудови); надання дозволу ОСОБА_4, який проживає на АДРЕСА_26 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі в оренду земельної ділянки площею 264 кв.м. на АДРЕСА_7 яка надана для ведення городництва (землі житлової та громадської забудови).

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2, вона ж третя особа по справі ОСОБА_15 позов підтримали та дали суду пояснення аналогічні змісту поданої ними позовної заяви.

Представник відповідача - Бориславської міської ради Мельничок В.М. позов не визнав, пояснивши, що при прийнятті оскаржуваного рішення Бориславською міською радою порушень законодавства, про які вказують позивачі у своїй позовній заяві порушено допущено не було, тому вважає позов безпідставним та просить в ньому відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_13 вважають позов безпідставним та просять в ньому відмовити.

Третя особа по справі ОСОБА_5 в судгове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивачів вважає підставними, тому позов просить задоволити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконкомом Бориславської міської ради Львівської області 30.08.2002 року згідно з розпорядженням органу приватизації житла № НОМЕР_2 від 30.08.2002 року, належить на праві спільної власності квартира АДРЕСА_27 а позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу 12.06.2007 року за р/н 1205, - 57/100 частин житлового будинок на АДРЕСА_28

Третя особа ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Дубель І.Б. 05.01.1996 року за НОМЕР_3 є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_9 розташованого поряд з будинком позивачів.

На момент виникнення у ОСОБА_4 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_9 діяла спеціальна норма акту земельного законодавства України, а саме - ст. 30 ЗК УРСР, введеного в дію з 15.03.1991 р., в редакції, яка передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Як вбачається з правовстановлюючого документа ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_9 перехід до відповідача права власності на це нерухоме майно відбувся внаслідок успадкування після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року і якій вищезазначене спадкове майно належало на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Бориславською державною нотаріальною конторою 02.03.1992 року за р/н 700, зареєстрованого у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 20.03.1992 року за р/н 3633.

Рішенням виконкому Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980 року № 63 «Про результати обміру земель забудованих кварталів АДРЕСА_29» затверджено представлені Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації і схвалені відповідною комісією виконкому матеріали обміру земель забудованих кварталів АДРЕСА_30 - загальною площею 69166 кв.м); затверджено встановлену при обмірах конфігурацію присадибних ділянок, в яких відсутні лишки земельної площі (конфігурацію ділянок, в яких є лишки площі, вирішено встановлювати органам будівництва і архітектури при вилученні лишків); виявлені лишки залишено в користуванні землекористувачів до виникнення в них потреби; зареєстровано за землекористувачами забудованих кварталів присадибні ділянки по нормі, зокрема - за землекористувачами домоволодіння АДРЕСА_9 зареєстровано земельну ділянку площею 2464 кв.м, а за землекористувачами домоволодіння АДРЕСА_31 - земельну ділянку площею 1838 кв.м (додаток до рішення № 3).

Відповідно до Правил користування житловими приміщеннями, утримання житлового будинку і прибудинкової території в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.08.1988 року № 243, право на користування земельною ділянкою площею 2464 кв.м на АДРЕСА_9 у ОСОБА_8 виникло як у наймача займаного нею житлового будинку за вказаною адресою, який належав до державного житлового фонду і знаходився на той час на балансі житлово-експлуатаційної контори № 2.

Доказів того, що у наступному (після викупу займаного житлового будинку наймачем ОСОБА_8 згідно з договором купівлі-продажу будинку, посвідченим Бориславською державною нотаріальною конторою 02.03.1992 року за р/н 700) розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_9, зареєстрованої на підставі рішення виконкому Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980 року № 63, змінювався шляхом прийняття з цього приводу міською радою (виконавчим комітетом) відповідних рішень, сторонами не надано.

Оскарженим рішенням Бориславської міської ради від 19.06.2014 року № 1437 «Про дозвіл громадянам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність та в оренду земельних ділянок» третій особі ОСОБА_4 дозволено:

виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (землі житлової і громадської забудови) площею 1000 кв.м на АДРЕСА_9

виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1200 кв.м на АДРЕСА_9 у місті Бориславі, яка надана для ведення садівництва (землі житлової і громадської забудови);

виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для передачі в оренду земельної ділянки площею 264 кв.м на АДРЕСА_9 у місті Бориславі, яка надана для ведення городництва (землі житлової і громадської забудови).

Порядок набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ЗК України від 25.10.2001року № 2768-III, згідно з положеннями якого (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення):

розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст (стаття 12);

громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (стаття 116);

громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу ; рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (частини 1-2 статті 118);

громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0,10 гектара; розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим) (стаття 121);

сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 статті 122);

передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частини 1-3 ст. 124);

не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва (ч. 2 ст. 134);

надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання);

надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою;

надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (ч. 1 ст. 123).

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради (п. 34 ч.1 ст. 26); рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ст. 59).

Аргументи позивачів щодо протиправності застосування відповідачем спрощеної процедури приватизації земельних ділянок на АДРЕСА_9 на підставі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж в натурі (на місцевості) згідно з частинами 1 та 2 ст. 118 ЗК України, а не за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як це передбачено частинами 6 - 9 ст. 118 ЗК України, свого підтвердження не знаходять.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 118 ЗК України, за яким рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, відповідач виходив із правомірності користування земельною ділянкою власниками житлового будинку АДРЕСА_9 присадибною.

Документом, що підтверджує фактичне користування земельною ділянкою площею 2464 кв.м на АДРЕСА_9, відповідач підставно вважав матеріали інвентаризації земель - дані Дрогобицького міжміського бюро технічної інвентаризації, затверджені рішенням виконкому Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980 року № 63, яким також затверджено встановлену при обмірі конфігурацію (межі) присадибних ділянок та зареєстровано за землекористувачами забудованих кварталів присадибні ділянки.

Суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 - особа, яка отримала у спадщину житловий будинок на АДРЕСА_9, побудований ще у радянські часи, вважається користувачем присадибної земельної ділянки, розміри та конфігурація якої, а також склад угідь, визначені матеріалами інвентаризації земель, результати яких затверджені рішенням виконавчого комітету Бориславської міської Ради народних депутатів від 21.08.1980 року № 63.

Вищезазначене кореспондується з чинними приписами, що містяться у ст. 35 Закону України від 22.05.2003 року № 858-IV «Про землеустрій», згідно з якими інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Суд не приймає до уваги довідки, видані 26.05.2015 року комітетом громадського самоврядування мікрорайону «Тустановичі», якими стверджується належність позивачам земельної ділянки, яка знаходиться за територією будинку АДРЕСА_9 і факт її використання позивачами протягом тривалого часу для городництва і садівництва, у якості доказу на посвідчення факту наявності у позивачів права користування вищезазначеною земельною ділянкою, позаяк вказана обставина має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування, передбаченими актами земельного законодавства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачами здійснюється право користування земельною ділянкою поруч із житловим будинком третьої особи ОСОБА_4 на АДРЕСА_9 без жодних на те правових підстав.

Суд також критично оцінює доводи позовної заяви, згідно з якими біля будинку ОСОБА_4 АДРЕСА_9 земельна ділянка площею 2064 кв.м відсутня у натурі, оскільки вищезазначена обставина може бути встановлена лише внаслідок проведення робіт із землеустрою та виготовлення технічної документації щодо встановлення меж в натурі (на місцевості).

Суд враховує і ту обставину, що позивачі, як співвласники житлового будинку АДРЕСА_32 користуються також для власних потреб і земельною ділянкою для обслуговування належного їм будинку.

Позивачі не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження існування правових підстав користування земельною ділянкою, щодо якої відповідачем прийняте оскаржуване рішення № 1437 від 19.06.2014 року на користь третьої особи ОСОБА_4, та яка на момент розгляду справи у суді належить територіальній громаді м. Борислава Львівської області, від імені та в інтересах якої суб'єктом права комунальної власності виступає Бориславська міська рада, а тому доводи позову про порушення відповідачем прав позивачів не знаходять свого підтвердження.

Позивачі також не надали жодного документального підтвердження того, що вони зверталися до Бориславської міської ради з метою набуття в установленому законом порядку права користування (власності) на вказану земельну ділянку до того, як міська рада прийняла оскаржуване рішення на користь ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Проте, в противагу наведеному, судом не встановлено факту порушення прав, свобод чи інтересів позивачів рішенням відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Таким чином, акт органу державної влади чи органу місцевого самоврядування може бути визнаний протиправним та скасований за поєднання двох умов (обставин), а саме: якщо цей акт не відповідає вимогам закону та порушує права особи.

Натомість позивачами, які безоплатно та без належних правових підстав користувалися земельною ділянкою біля будинку АДРЕСА_9, не вживаючи заходів щодо оформлення права користування землею, не доведено існування обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідача, зокрема, факту недотримання під час його прийняття Бориславською міською радою вимог актів законодавства України та спричинення порушення прав позивачів.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Доказів зворотнього у ході розгляду справи судом не здобуто.

Тому за встановлених обставин, правових підстав для задоволення даного позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 6, 7-12, 71, 86, 160 ч. 3, 161, 162, 165 КАС України, ст.ст. 12, 116, 118, 121, 122, 123, 134 ЗК України, ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 35 Закону України «Про землеустрій», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, до Бориславської міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області. Копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: