Справа № 804/3000/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2016 рокусправа № 804/3000/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року

у справі № 804/3000/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІКТОН»

до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

за участю третьої особи - публічне акціонерне товариство «Дніпронафтопродукт»

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІКТОН» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року № , яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість р сумі 3732222,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що показники податкової звітності, сформовані з посиланнями на господарські операції за участю товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс», відповідають чинному законодавству та належним чином підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку позивача.

Отже, висновки податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість є необґрунтованими та не відповідають чинному законодавству.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року № , винесене державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач належним чином підтвердив показники податкової звітності з податку на додану вартість, надавши первинні документи, необхідні для відображення в податковому обліку спірних операцій, які долучені до матеріалів справи.

При цьому, контролюючий орган належним чином не підтвердив, викладені в акті перевірки висновки щодо «нереальності» проведення господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «ДІКТОН» та товариством з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс», нікчемності та недійсності правочинів, укладених між зазначеними особами.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу про відсутність товарно-транспортних накладних, які б підтвердили перевезення палива від товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Діктон», адреси резервуарів, де зберігались такі нафтопродукти, суд зазначив, що платником податків заявлялось про придбання нафтопродуктів та доставку їх на зберігання до резервуарів публічного акціонерного товариства «Дніпронафтопродукт». Разом з тим, відповідач не реалізував повноважень контролю за оподаткуванням операцій, не вжив заходів до проведення зустрічної перевірки ані із зберігачем публічним акціонерним товариством «Дніпронафтопродукт», ані з продавцем товариством з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс», що надало б можливість надати обґрунтовані висновки щодо таких операцій.

Не погодившись з постановою суду, державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність рішення суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Так, відповідач зазначає, що надані до перевірки документи не підтверджують факт передачі товару від товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Діктон», зокрема, в наданих до перевірки товарно-транспортних накладних не визначено постачальника товару, тобто вони не підтверджують транспортування товару саме від товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс».

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, як законну та обґрунтовану.

Зазначає, що факт здійснення господарських операцій між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» підтверджено відповідними угодами, актами приймання-передачі нафтопродукті, податковими накладними, угодами перевезення, а також товарно-транспортними накладними.

У судовому засіданні представником державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заявлено клопотання про заміну відповідача його правонаступником, на підставі якого здійснено процесуальну заміну державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Під час розгляду справи представник відповідача доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримав.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Діктон» подано клопотання про відкликання позовної заяви, яке відхилено судом, оскільки можливості вчинення зазначеної процесуальної дії на стадії апеляційного розгляду справи нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено.

В подальшому, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, зокрема підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу.

Третя особа - публічне акціонерне товариство «Дніпронафтопродукт», надало до суду апеляційної інстанції письмові заперечення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не спростовується сторонами, що державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктами 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, пунктом 82.2 статті 82, статтею 79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 19 серпня 2014 року №786, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Діктон» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період травень 2014 року, за результатами якої складено акт від 02 вересня 2014 року №2302/04-61-22-3/34563078.

Перевіркою встановлено порушення статей 185, 188, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, а саме: завищено податковий кредит по операціях з придбання товарів (робі, послуг) від товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» за травень 2014 року на суму податку на додану вартість 2488148,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2488148,00 грн.; частини 5 статті 203, частини 1, 2 статті 215, статті 216 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених товариством з обмеженою відповідальністю «Діктон» при придбанні та наступному продажу послуг, «нереальність» проведення господарських операцій товариства з обмеженою відповідальністю «Діктон» з контрагентами постачальниками, здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб; пункту 185.1 статті 185, пункту 186.2 статті 186, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки від 02 вересня 2014 року державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 3732222, 00 грн., в тому числі 2488148,00 грн. за основним платежем та 1244074,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року № залишено без змін.

Як свідчить зміст акту перевірки, та не спростовується сторонами, між товариством з обмеженою відповідальністю «Діктон» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» (постачальник) укладені договори поставки нафтопродуктів, згідно умов яких постачальник зобов'язався передати у власність покупця нафтопродукти за номенклатурою, кількістю, ціною згідно додаткових угод. Пунктами 4.2 договорів поставки нафтопродуктів встановлено, що товар поставляється покупцю партіями на умовах EXW - резервуари нафтобаз публічного акціонерного товариства «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать публічному акціонерному товариству «Дніпронафтопродукт» на правах власності, або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

На підтвердження здійснення господарських операцій позивачем надані:

- додаткова угода від 01 травня 2014 року №00021 до договору від 01 травня 2014 року №01/9-НП, відповідно до якої 31 травня 2014 року виписано податкову накладну №23 та акт приймання-передачі нафтопродуктів №00021 вартістю 13280759,23 грн., у тому числі ПДВ, за номенклатурою: бензин автомобільний підвищеної якості А-92 Євро виду ІІ клас С код товару УКТЗЕД в кількості 328,863 т. вартістю 6290491,46 грн. з ПДВ; бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ клас D код товару УКТЗЕД в кількості 328,834 т. вартістю 6144167,24 грн. з ПДВ; бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ клас D код товару УКТЗЕД в кількості 44,076 т. вартістю 846100,524 грн. з ПДВ;

- додаткова угода від 16 травня 2014 року №00177 до договору від 16 травня 2014 року №16/2-НП, відповідно до якої 31 травня 2014 року виписано податкову накладну №312 та акт приймання-передачі нафтопродуктів №00177 вартістю 4390840,25 грн., у тому числі ПДВ, за номенклатурою: паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ код товару УКТЗЕД в кількості 239,154 т. вартістю 4108187,41 грн. з ПДВ; паливо моторне альтернативне «Еліт-95 Супер» літнє в кількості 15,726 т. вартістю 282652,84 грн. з ПДВ;

- додаткова угода від 01 травня 2014 року №00135 до договору від 01 травня 2014 року №01/64-НП, відповідно до якої 31 травня 2014 року виписано податкову накладну №269 та акт приймання-передачі нафтопродуктів №00135 вартістю 6841097,14 грн., у тому числі ПДВ, за номенклатурою: паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ код товару УКТЗЕД в кількості 371,647 т. вартістю 6366313,12 грн. з ПДВ; паливо моторне альтернативне «Еліт-95 Супер» літнє в кількості 26,358 т. вартістю 474784,02 грн. з ПДВ;

- додаткова угода від 21 травня 2014 року №00022 до договору від 21 травня 2014 року №21/7-НП, відповідно до якої 31 травня 2014 року виписано податкову накладну №24 та акт приймання-передачі нафтопродуктів №00021 вартістю 6354915,14 грн., у тому числі ПДВ, за номенклатурою: бензин автомобільний підвищеної якості А-92 Євро виду ІІ клас С код товару УКТЗЕД в кількості 100,728 т. вартістю 1934586,97 грн. з ПДВ; бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ клас D код товару УКТЗЕД в кількості 184,823 т. вартістю 3531745,74 грн. з ПДВ; бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ клас D код товару УКТЗЕД в кількості 46,079 т. вартістю 888587,44 грн. з ПДВ.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, документами, якими оформлено передачу товару, є акти приймання-передачі нафтопродуктів від 31.05.2014 року та податкові накладні, складені на підставі зазначених актів.

Згідно змісту наданих актів, в них йдеться про товари, отримані протягом травня 2014 року. Названі акти підписані керівниками підприємств.

Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник,ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1,2 ст.9 зазначеного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати відповідні реквізити.

Виходячи із зазначеного, слід дійти висновку, що акти приймання-передачі нафтопродуктів, надані позивачем, є зведеними обліковими документами, які можуть розглядатись у якості доказу здійснення господарської операції лише у сукупності з документами первинного бухгалтерського обліку, складеними під час вчинення господарської операції.

В той же час, документів первинного бухгалтерського обліку, складених позивачем та ТОВ «Барилит Плюс» щодо безпосереднього відпуску (приймання) нафтопродуктів, під час перевірки та до суду не надано.

Відповідно до змісту акту перевірки, платежі за нафтопродукти, зазначені в угодах, укладених з ТОВ «Барилит Плюс», позивач у травні 2014 року не здійснював.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пункту 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Із системного аналізу вищезазначених правових норм, вбачається, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як зазначено вище, документів первинного бухгалтерського обліку щодо відпуску/приймання нафтопродуктів та платіжних документів, датованих травнем 2014р., позивачем не накдано.

За таких обставин слід погодитись з висновком акту перевірки стосовного того, що ТОВ «ДІКТОН» включило до складу податкового кредиту вартість товарів (робіт, послуг) на підставі документів, що не мають статусу первинних документів у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», та не можуть свідчити про передачу нафтопродуктів.

Зазначене також свідчить про порушення позивачем норм п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Доводи позивача стосовно того, що передачу нафтопродуктів підтверджено товарно-транспортними накладними, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки названі товарно-транспортні накладні (т.1, а.с.181-250, т.2 а.с.1-111) будь-яких відомостей стосовно ТОВ «Барилит Плюс» не містять, як і сертифікати відповідності палива. (м.4, а.с.53-56)

Суд також не приймає до уваги переписку між ТОВ «Барилит Плюс» та ПАТ «Дніпронафтопродукт», оскільки викладені в ній відомості не підтверджено документами первинного бухгалтерського обліку щодо передачі товару.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України, є обов'язковими вимоги Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 20 травня 2008 року N 281/171/578/155.

Під час приймання, зберігання та відпуску нафти і нафтопродуктів керівник підприємства та головний бухгалтер забезпечують: своєчасне оформлення документів руху нафти та нафтопродуктів; збереження їх кількості і якості; відображення їх руху за бухгалтерським обліком.

Представнику, уповноваженому взяти участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за кількістю, видається довіреність за підписом уповноваженої особи підприємства, скріплену гербовою печаткою підприємства. У довіреності обов'язково зазначається найменування, марка та кількість нафти або нафтопродуктів, які прийматиме вповноважений представник. Результати комісійного приймання нафти або нафтопродуктів оформлюються актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, який складається одразу після приймання вантажу та затверджується керівництвом підприємства не пізніше наступного дня після його складання.

Облік нафти і нафтопродуктів у фізичних величинах, з перевіркою маси і якості, ведеться безпосередньо матеріально відповідальними особами, а бухгалтерська служба підприємства здійснює їх кількісно-грошовий облік.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП є підставою для оприбутковування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб.

Таким чином, до документального забезпечення господарських операцій з нафтопродуктами існують додаткові вимоги. При цьому, у Відповідача відсутні документи, які б свідчили як про отримання постачальником нафтопродуктів від зберігача ПАТ «Дніпронафтопродукт», так і про отримання позивачем нафтопродуктів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс».

Таким чином, факт порушення позивачем вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України підтверджено матеріалами справи, що свідчить про обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року скасувати, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі № 804/3000/15 - скасувати. У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Постанову складено у повному обсязі 29.04.2015р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун