Справа № 226/291/16-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/291/16-а
Справа № 226/291/16-а
Провадження № 2-а/226/21/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарях Пікало К.І., Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

представників третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Димитров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Димитровської міської ради, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровсьокї міської ради, ОСОБА_4, про визнання незаконним висновку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача виконавчого комітету Димитровської міської ради, в обґрунтування якого з урахуванням уточнень від 07.04.2016 року вказав, що з 09.08.2013 року по 17.07.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу він має двох дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розлучення ОСОБА_4 стала проживати окремо від нього, за адресою проживання її матері. Без його згоди ОСОБА_4 забрала проживати із собою за тією ж адресою і їх дітей. Через спір щодо визначення місця проживання дітей його колишня дружина звернулася із відповідною заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради, а потім із позовом до суду. Рішенням відповідача від 17.02.2016 року № 91 було затверджено висновок виконавчого комітету Димитровської міської ради про визначення місця проживання дітей, з яким він не згоден, оскільки під час розгляди заяви ОСОБА_4 були звужені його права, його дискримінували з того, що він лише батько, а діти повинні бути лише з матірю, тобто не було дотримано принципу рівноправності щодо дітей, тоді як обовязків на нього покладено більше, аніж на мати дітей. Йому не було надано можливості ознайомитися з матеріалами, на які посилається висновок та які були використані відповідачем для складання та затвердження висновку. Йому відомо, що не було дотримано необхідних процедур щодо отримання відповідних документів для складання висновку, а деякі документи взагалі відсутні або суперечать діючим нормам. Так, рішення було підписано секретарем міської ради, а не секретарем виконавчого комітету. У порушення п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, ОСОБА_4 не було додано до заяви копій паспорту, рішення суду про розірвання шлюбу, довідок з місця реєстрації (проживання), про сплату аліментів. Перед відвідуванням психологом та педагогом дітей його колишня дружина застосовувала антипедагогічні заходи вховання, налаштовувала дітей проти нього, наявний штучний підрив його авторитету, підкуп дітей. Не взяті до уваги позитивні якості батька (доброта, чесність, людяність), характер роботи батьків (тривалі поїздки матері, тоді, як він працює удень та має багато вільного часу), обставини, що можуть ускладнити сімейне виховання (присутність у сімї матері хворого та агресивного дідуся та агресивного двоюрідного брата, який бє ОСОБА_7). Акт обстеження умов проживання від 29.01.2016 року не відповідачє формі, яка є додатком 9 до вищевказаного Порядка, складений не комісією, а однією особою, затверджений начальником служби у справах дітей, що не передбачено формою 9. Опис умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не місить наявність окремої дитячої кімнати, дитячого манежу, великої кількості іграшок, компютер та інших важливих деталей. В акті обстеження умов проживання за адресою: пров.Уральський, 6/1, зазначено, що житло належить на праві приватної власності сину ОСОБА_9, що не відповідає дійсності; не вказано осіб, які там проживають. В обох актах не зазначено, чи проводилась бесіда із членами сімї, їх ставлення до рішення прийняття на виховання дітей, відсутні графи про стосунки та традиції сімї. Не було взято до уваги його позитивні характеристики з місця роботи, навчання, від сусидів по підїзду, його ставлення та ставлення матері дітей до виконання батьківських обовязків, прихільність дітей до нього, схильність матері подорожувати до Туреччини по декілька місяців на рік в той час, коли він займався вихованням дітей, відсутність у матері дітей самостійного доходу, ведення нею легковажного спосібу життя, вживання наркотичних засобів. Служба у справах дітей бесід з батьками та дітьми не проводила, висновок про визначення місця проживання дітей не складала, рішення з цього приводу не було прийнято. Ухвалою Димитровського міського суду від 13.01.2016 року було відкрито провадження № 2/226/70/2016 за його позовом про визначення місця проживання дитини. 15.01.2016 року ОСОБА_4 звернулася до відповідача із аналогічною заявою. Висновок з цього приводу складено невідомо коли, але 03.02.2016 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини, і рішенням № 91 від 17.02.2016 року відповідач затвердив цей висновок. Однак, згідно з абз.2 ч.3 ст.19 СК України відповідач повинен був припинити розгляд поданої йому заяви ОСОБА_4 Тому позивач просив визнати незаконним висновок виконавчого комітету Димитровської міської ради про визначення місця проживання дітей та скасувати п.2 рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 17.02.2016 року № 91.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 вдруге 06.05.2016 року уточнив свої позовні вимоги, звернувшись до суду з проханням визнати незаконним висновок виконавчого комітету Димитровської міської ради про визначення місця проживання дітей, затверджений рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради від 17.02.2016 року № 91.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримавли заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнень у повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Димитровської міської ради ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у складі виконавчого комітету Димитровської міської ради відсутня посада секретаря виконавчого комітету. Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування» саме міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету; міським головою 03.02.2016 року було видане розпорядження № 22, згідно за п.2 якого виконання обовязків міського голови на час його щорічної відпустки з 15.02.2016 року по 29.02.2016 року було покладено на секретаря міської ради ОСОБА_10, яким і було підписано рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 17.02.2016 року № 91. Згідно наданої позивачем копії опису прийняття адміністратором центру адміністративних послуг пакету документів третьою особою по справі було надано: заява, копії паспорту, свідоцтва про народження дітей, свідоцтва про укладення шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, довідки з місця навчання/виховання дітини та з місця проживання. Тобто, твердження позивача про відсутність деяких копій документів є безпідставними. Інші твердження позивача були предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де безпосередньо був присутній ОСОБА_1, та стосується механізму провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, і не є підставами для скасування рішення виконкому Димитровської міської ради від 17.02.2016 року № 91. Тому відповідач просить суд уточнені вимоги позивача залишити без задоволення.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради ОСОБА_5 висловилася проти заявлених вимог позивача, вказавши, що на даний час у провадженні Димитровського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів. У звязку з поданням зустрічного позову ОСОБА_4 звернулася до виконкому з заявою про надання їй висновку органу опіки та піклування. Позивач з такою заявою не звертався. Висновок органу опіки та піклування виконкому Димитровської міської ради був складений з дотриманням всіх процедур та були забрані всі необхідні документи по обом батькам відповідно до чинного законодавства. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні і батько і мати дітей, вислуховувалася позиція та думка кожного з них. Було враховано бажання малолітнього ОСОБА_7 проживати з матірю та молодшою сестрою. Спірний висновок було складено згідно за ст.19 СК України у звязку з розглядом судом спору між позивачем і ОСОБА_4 щодо місця проживання дітей. Суд може не врахувати цей висновок при винесенні рішення, якщо визнає його недостатньо обґрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини. Згідно чинного законодавства спір щодо дітей може бути розглянуто як органом опіки та піклування, так і судом. Оскільки в суді розглядається питання щодо місця проживання дітей позивача і третьої особи, орган опіки та піклування рішення з цього питання не приймав, а склав висновок, який носить рекомендований характер, та у якому орган опіки та піклування висловив свою позицію щодо доцільності визначення місця проживання дітей в родині одного з батьків. Всі додатково зібрані документи, які збирались однаково по кожному з батьків, були надані суду разом з висновком.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засідання не підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, пославшись на пояснення, надані її представником ОСОБА_6

Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що викладені позивачем в адміністративному позові вимоги не підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу за домовленістю позивача і його довірительниці їх діти залишилися проживати з ОСОБА_4 за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.УральськийАДРЕСА_1. Для проведення весілля з позивачем було взято у борг 1500 доларів США у ОСОБА_11, яка мешкає у Туреччині. Під час шлюбу подружжям було частково погашено борг у розмірі 1000 доларів США. З метою погашення залишку боргу, ОСОБА_4 була вимушена поїхати на заробітки до Туреччини, а саме: до м.Анкара, щоб доглянути за донькою ОСОБА_11 - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період відсутності ОСОБА_11 з 04.09.2015 року по 21.10.2015 року, за винагороду у розмірі заробітної платні гувернантки в сумі 300 доларів США. Наприкінці листопада 2015 року ОСОБА_4 на повторне запрошення ОСОБА_11 погодилася допомоги по догляду за дитиною з 02.12.2015 року по 01.01.2016 року, щоб остаточно розрахуватися з залишком боргу у розмірі 200 доларів США та ще заробити коштів, оскільки її єдиним доходом є допомога по догляду за дитиною у розмірі 1075,00 грн на місяць та аліменти на утримання однієї дитини у розмірі орієнтовно 1598,85 грн на місяць. Виїжджаючи тимчасово за межи України, третя особа точно знала період свого перебування у Туреччині, у зв'язку із чим нею було залучено до виховання дітей її мати ОСОБА_12, її рідну сестру ОСОБА_13 та попереджено ОШ №10, де навчається її син ОСОБА_9, про те, що дитину приводити до школи та забирати зі школи буде ОСОБА_13, про що нею написано заяву від 03.09.2015 року. Під час її відсутності в Україні, 28.12.2015 року позивач забрав доньку ОСОБА_6, посилаючись на те, що він сам буде виховувати її. ОСОБА_13 звернулася до поліції із заявою, про що начальником Димитровського відділення поліції винесено висновок № 578/П від 29.12.2015 року. Повернувшись 02.01.2016 року, ОСОБА_4 намагалася забрати доньку, проте позивач відмовляв їй навіть бачитися з дитиною. Сторонами неодноразово викликалася поліція для зясування стосунків з приводу дітей. Справи закривались через те, що в діях батьків виникали цивільно-правові відносини. За заявою позивача виконавчим комітетом Димитровської міської ради винесено рішення № 44 від 20.01.2016 року, яким встановлено спосіб участі батьків у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 15.01.2016 року ОСОБА_4 звернулася до органу опіки та піклування виконкому Димитровської міської ради із заявою про визначення місця проживання дітей спільно з матір'ю. До заяви нею було додано: довідку ДНЗ № 8 «Конвалія» від 26.01.2016 року, інформацію про виконання батьківських обов'язків та учбову характеристику на ОСОБА_7, видані ЗОШ № 10; інформацію про відвідування занять ОСОБА_7 та учбову характеристику, видані ЗОШ № 9; інформації про виконання батьківських обов'язків, видані ДДУ № 19 «Радуга» та тренером по спортивній аеробіці; довідку про відвідування спортивної секції та інші. 01.02.2016 року органом опіки та піклування виконкому Димитровської міської ради складено висновок про визначення місця проживання дітей в родині матері за адресою: м.Димитров, пров.УральськийАДРЕСА_1, який затверджено рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради від 17.02.2016 року № 91. Даний висновок було складено після проведеної бесіди з батьками, після з'ясування службою у справах сімї обставин, що призвели до виникнення спору між батьками, з врахуванням ставлення позивача та третьої особи до виконання батьківських обов'язків. Службою у справах дітей було обстежено умови проживання дітей, батьків, враховано особиста прихильність дітей до кожного з батьків, стан здоров'я дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зазначений висновок винесено з максимально можливим урахуванням інтересів малолітніх дітей. З 02.03.2016 року діти мешкають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Позивач працює гірником очисного забою підземним на ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 6395,42 грн. Позиваем подано заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дітей у розмірі 1/4 частки його заробітку. Вважає, що спірний висновок винесено з врахуванням норм матеріального права та всіх обставин спору, що виник між позивачем і його довірителем. Тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити, оскільки заявлена позивачем вимога не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Судом з пояснень позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 встановлено, що за ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 13.01.2016 року відкрито провадження № 2/226/70/2016 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання їх малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та за аналогічним зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1

15.01.2016 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до міського голови щодо визначення проживання її малолітніх дітей, яка разом із зібраними документами була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03.02.2016 року за участю матері та батька дітей, про що свідчить витяг з протоколу засідання комісії № 2 від 03.02.20165 року (а.с.54, 55).

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Димитровськї міської ради № 91 від 17.02.2016 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.53).

З вказаного висновку вбачається, що орган опіки та піклування виконавчий комітет Димитровської міської ради після вивчення документів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання їх дітей, інших зібраних спеціалістами служби у справах дітей документів, результатів співбесіди членів комісії з питань захисту прав дитини з малолітнім ОСОБА_7, прийнятого 03.02.2016 року рішення вказаною комісією, прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в родині матері ОСОБА_4П, за адресою: м.Димитров Донецької області, пров.УральськійАДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Згідно за ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із ст.15 ЦПК України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання незаконним висновку органу опіки та піклування виконкому Димитровської міської ради про визначення місця проживанн дітей.

Відповідно до положень ст.56 ЦК України, ст.214 СК України, ч.1 ст.11 Закону України від 13.01.2005 року № 2342-ІV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно за ч.1 та ч.2 ст.19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду.

За приписами ч.ч.3-6 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини тощо обовязковою є участь органу опіки та піклування. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналогічні правила передбачені пунктами 73-74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866. Так, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м.Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Оскільки фактичним предметом цього спору є визнання незаконним висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, поданого суду через розгляд цивільної справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, надання якого регламентовано нормами сімейного законодавства, у зв'язку з чим відповідач у спірних правовідносинах, не здійснює владні управлінські функції, а надає зазначений висновок органу опіки та піклування відповідно до наведених правових норм, тобто відносини сторін не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншою сторони, суд приходить до висновку, що даний спір виник із сімейних правовідносин і не відноситься до сфери публічно-правових, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Даний спір може бути розглянутий у порядку цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст.157, 165, 186 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Димитровської міської ради, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровсьокї міської ради, ОСОБА_4, про визнання незаконним висновку про визначення місця проживання дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради № 91 від 17.02.2016 року закрити.

Розяснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів у порядку цивільно-процесуального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 11 травня 2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько