Справа № 22-а-1402/08
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
---------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 22-а-1402/08

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Фабіжевський Сергій Анатолійович

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську Одеської області, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський хлібзавод» про визнання протиправними протоколів, відмови в перерахунку пенсії протиправною, призначення пенсії на пільгових умовах, здійснення перерахунку пенсії, стягнення 32 756 грн. 68 коп. недоотриманої пенсії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2005 року ОСОБА_2 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську Одеської області, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський хлібзавод» про визнання протиправними протоколу за лютий 2002 року і усі наступні роки і розпорядження відповідача про відмову в перерахунку і встановленні йому пенсії на пільгових умовах у відповідності зі статтями 13, 19, 64 та 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до частин 1 та 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання призначити пенсію на пільгових підставах у відповідності зі ст.ст. 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня виходу на пенсію, тобто, з 18.02.2002 року, зобов'язання здійснити виплату недоотриманих сум пенсії за віком за період з 18.02.1997 року до 31.12.2006 року, включаючи відшкодування шкоди (втраченої вигоди) в межах 3% річних за 10 років в сумі 28590 грн. 52 коп. та судові витрати, а всього в сумі 32756 грн.68 коп.; зобов'язання здійснити перерахунок відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» і виплачувати її у розмірі 709 грн. 24 коп. щомісяця до часу чергового підвищення; зобов'язання відповідача також здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням часу роботи після досягнення 55 років, тобто 5 років трудового стажу як понаднормового (понад 20 років), зі збільшенням коефіцієнта стажу на 5 років,

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.07.2007 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що Управлінням Пенсійного фонду України у м. Котовську Одеської області неправомірно було відмовлено йому у призначенні та перерахунку пільгової пенсії.

На підставі викладеного ставиться питання про скасування постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.07.2007 року та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ОСОБА_2 посилався на те, що він працював на Котовському хлібозаводі помічником машиніста котельні, машиністом та слюсарем по ремонту котельні, оператором котельні у період з 01.10.1977 по 18.02.2002 року і має загальний стаж роботи в шкідливих умовах праці 24 роки 4 місяці 18 днів, що майже удвічі більше встановленого Законом України «Про пенсійне забезпечення» пільгового стажу.

Позивач також зазначив, що згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії. Згідно з ч.ч. 3, 4, 5, 6 ст. 19 мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості; мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості; максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - чотирьох мінімальних пенсій за віком; розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку. Однак, у зв'язку з тим, що ч. 2 ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виключено згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до ст.ст. 65, 66, 67 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який громадяни одержували перед зверненням за пенсією», а максимальний розмір пенсії обмежується трьома мінімальними розмірами пенсії, що визначаються розміром споживчого мінімуму» та у межах 71 процентів середньомісячного заробітку.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач згідно трудової книжки працював у період з 1987 року по 18 лютого 2002 року на посадах машиніста та оператора парових котлів у Котовському хлібозаводі та TOB «Котовськ-хліб».

Положеннями пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 1173 від 22.081956 року право на таку пенсію отримують машиністи (кочегари) котельних (на вугіллі й сланці) у тому числі зайняті видаленням золи.

В свою чергу, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач працював в котельні хлібозаводу, яка до 2003 року працювала на мазуті.

Крім того, Списком № 2 також було передбачено, що правом на пільгову пенсію користувалися майстри, старші майстри котельних цехів. При цьому, мався на увазі котельний цех як самостійно відокремлена одиниця паросилового господарства для виробничих цілей, яке містить тільки котельне обладнання.

На працівників паросилового господарства підприємств, яке містять в особі не тільки котельне обладнання, а ще і водоканалізаційне, трубопроводи, кислотні та газові станції, право на пільгову пенсію не розповсюджується.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно технічного паспорту TOB «Котовський хлібозавод» котельня, де працював позивач є складною одиницею цілісного виробничого комплексу TOB «Котовський хлібозавод».

У зв'язку з чим, в даному випадку, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про призначення йому пільгової пенсії за віком.

Крім того, в ході судового розгляду справи було встановлено, що до 18.02.2002 року позивач до управління Пенсійного фонду України в м. Котовську Одеської області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах не звертався та протоколу-подання з підприємства, на якому він працював не надходило.

В свою чергу, судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.02.2012 року ОСОБА_2 звернувся за призначенням йому пенсії. На підставі протоколу з підприємства TOB «Котовськ - хліб» №1 від 18.02.2002 року позивачу була призначена пенсія.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку. Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком.

З листа Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську в Одеській області від 14.12.2005 року № 3557/09 вбачається, що при первинному призначенні пенсії позивачу була врахована його заробітна плата за період з 01.01.1996 р. по 31.12.2000 р. При цьому, загальний стаж на момент призначення пенсії склав 40 років 12 днів.

Середньомісячна заробітна плата позивача була розрахована за період з 01.01.1996 року по 31.12.2000 року і склала 223 грн. 16 коп. В основу перерахунку пенсії покладений коефіцієнт заробітку 1,37922, який визначений шляхом співвідношення отримуваної заявником заробітної плати до середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за цей же період та коефіцієнт трудового стажу 0,4000.

Судом першої інстанції також вірно було встановлено, що коефіцієнти підвищення пенсії були визначені відповідно до постанов Кабінету Міністрів України: № 1528 від 19.08.1999 року, № 1686 від 10.11.2000 року, № 37 від 23.01.2001 року, за № 227 від 14.03.2001 року, за № 741 від 27.06.2001 року, № 706 від 19.12.2001 року, № 279 від 13.03.2002 року.

З введенням в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії позивача з 01.01.2004 р. склав 169 грн. 06 коп..

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2004 р. № 943 «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення населення України» з 1 серпня проведено перерахунок пенсії - до загального розміру проведено доплату в розмірі 30 грн.

В подальшому, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 вересня 2004 року № 1215 «Про призначення адресної допомоги з 01.09.2004 р.» з 1 вересня проведено перерахунок пенсії з метою встановлення розмірів пенсійних виплат на рівні прожиткового мінімуму.

При цьому, слід зазначити, що адресна допомога розраховується, якщо щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, доплат, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною та сум індексації, що склались станом на 1 вересня 2004 року, не досягає прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що призначення та перерахунки пенсії ОСОБА_2 Управлінням пенсійного фонду України у м. Котовську Одеської області здійснювалися у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, зокрема, і Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Слід зазначити, що у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини.

Зважаючи на не встановлення факту порушення прав позивача відсутні підстави і для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди та задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи все вищезазначене колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2007 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

Яковлєв О.В.