Справа № 810/3650/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Київ №810/3650/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості імпортованого товару від 11.02.2015 № 100260002/2015/000109/1, від 10.02.2015 № 100260002/2015/000094/1, від 11.02.2015 № 100260002/2015/000107/1, від 10.02.2015 № 100260002/2015/000101/1, від 10.02.2015 № 100260002/2015/000099/1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом є безпідставним, оскільки позивачем були надані всі передбачені законодавством документи на підтвердження правильності обчислення митної вартості за ціною договору, які були у нього в наявності для застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених у письмових запереченнях, а саме, для підтвердження митної вартості товару за визначеним позивачем методом, Київською міською митницею ДФС були витребувані додаткові документи, які позивачем надані не були, у зв'язку з чим оскаржувані рішення прийняті Київською міською митницею ДФС у відповідності до вимог митного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення відповідачу рекомендованого поштового відправлення.

У судовому засіданні 19.11.2015 представник позивача подав письмове клопотання про можливість продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що відповідач був належним чином проінформований про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (ідентифікаційний код юридичної особи 32294926, місцезнаходження юридичної особи: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5) є юридичною особою, зареєстроване 02 грудня 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.06.2015 (т.1, а.с.12-13).

22.01.2015р. між ТОВ «Фоззі-Фуд» (Покупець) та «ELWADI EXPORT CO. FOR AGRICULTURAL PRODUCTS (Єгипет, Продавець) укладено контракт купівлі-продажу товару - овочів і фруктів (а саме поставлялись цитрусові свіжі: апельсини солодкі, сорт «Valencia», код товару 08051020) № 735 (далі - «Контракт») (т.1, а.с.61-66).

Згідно з п. 3.1. Контракту товар поставлявся на умовах FOB Damietta, Egypt, згідно з Інкотермс 2010.

Відповідно до п.2.1. Контракту ціни на товар зазначаються в інвойсах на кожну партію товару. Ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоупаковки, маркування,

навантаження та витрати на митне оформлення вантажів в країні продавця.

Згідно додаткової угоди до Контракту № 3 від 22.01.2015р., п. 8.1. Контракту викладений у такій редакції: платежі за товар, що поставляється за даним контрактом, буде здійснюватися шляхом грошового переказу в доларах США на банківський рахунок Продавця таким чином: оплата проводиться через 14 календарних днів з дати митного оформлення товару в місці, вказаному в п. 3.3. Контракту (т.1, а.с.69-70).

Згідно п. 3.3. Контракту, місце митного оформлення товару: митний пост «Східний», Київська міська митниця ДФС, Україна, Київська область, с. Димитрово.

Згідно п. 10.1 Контракту сторони домовилися, що всі спори та розбіжності, які можуть виникати із цього контракту або у зв'язку з ним, можуть вирішуватися шляхом перемовин. Усі розбіжності, що виникають або пов'язані з цією угодо, підлягають остаточному врегулюванню Арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України.

Перевезення товару із порту Дамьєта (Єгипет) до порту Одеса здійснювалося морським перевізником компанією СМА CGM Shipping Agencies Ukraine на підставі договору №378 від 19.04.2011 (т.2, а.с.30-41).

Отримавши придбаний за названим Контрактом товар, позивач для його декларування подав до Київської міської митниці ДФС митні декларації від 11.02.2015 № 100260002/2015/169794 (поставка 735_1 відповідно до внутрішньої нумерації позивача); від 10.02.2015 № 100260002/2015/169739 (поставка 735_2); від 11.02.2015 № 100260002/2015/169791 (поставка 735_3); від 10.02.2015 № 100260002/2015/169735 (поставка 735_4); від 10.02.2015 № 100260002/2015/169737 (поставка 735_5) на товар цитрусові свіжі: апельсини солодкі, сорт «Valencia», не в первинній упаковці, розфасовані в 1600 карт.коробів, орієнтовно по 15 кг, призначені для кінцевого споживання людьми, врожай січень 2015 року, термін придатності 6 місяців, загальна чиста вага нетто - 24000 кг, виробник «ELWADI EXPORT CO. FOR AGRICULTURAL PRODUCTS».

Вартість товару визначена позивачем за першим методом (ціною контракту) на рівні 0,42558917 USD/кг (за митними деклараціями, поданими для митного оформлення 10.02.2015) та 0,42580167 USD/кг (за митними деклараціями, поданими для митного оформлення 11.02.2015) в залежності від курсу валюти.

Разом із митними деклараціями були подані декларації митної вартості, в яких були задекларовані такі складові митної вартості товару:

- фактурна вартість товару зазначена в інвойсі, яка включає всі витрати, пов'язані із доставкою, пакування та транспортуванням товару до порту Дамьєта (Єгипет);

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до П/п «Одеський морський торговельний порт»;

- витрати на страхування цих товарів (т.1, а.с. 27-28, 31-32, 35-36, 39, 42-43).

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу п'ять аналогічних пакетів документів, передбачених ст. 335 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у митних деклараціях та картках відмови.

Так, перелік наданих позивачем документів наведений у графі 44 митних декларацій (коди документів затверджені наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 № 1011), зокрема, до митних декларацій були додані: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами (1602); міжнародна автомобільна накладна (CMR) (2730); коносамент (2761); довідка про транспортні витрати (3007); інвойс (3105); пакувальний лист (3141); страховий поліс (3530); доповнення до зовнішньоекономічного контракту (4103); зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких договорів (4104); договір про перевезення (4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501); інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (5504); резервна позиція (5511); декларація про походження товару (7014); сертифікат якості (9000); договір страхування (9000) (т.1, а.с.73-191, т.2, а.с.21-144).

Відповідач надіслав засобами електронного повідомлення вимоги про надання додаткових документів, в яких зазначено про необхідність подання митному органу документів для підтвердження митної вартості товарів та додаткових документів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (замовлення), виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; за власним бажанням - інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (т.3, а.с.4-8).

Листами № 75 від 11.02.2015 (поставка 735_1), № 62 від 10.02.2015 (поставка 735_2); № 79 від 11.02.2015 (поставка 735_3); № 67 від 10.02.2015 (поставка 735_4); № 69 від 10.02.2015 (поставка 735_5) до митного оформлення додатково на вимогу митного органу бути надані такі документи: прайс-листи виробника товару; комерційні пропозиції.

За результатами перевірки митних декларацій та додатково поданих документів, що підтверджують визначену митну вартість, Київська міська митниця ДФС в особі митного посту «Східний» прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2015 № 100260002/2015/000109/1 (поставка 735_1), від 10.02.2015 № 100260002/2015/000094/1 (поставка 735_2), від 11.02.2015 №100260002/2015/000107/1 (поставка 735_3), від 10.02.2015 № 100260002/2015/000101/1 (поставка 735_4), від 10.02.2015 № 100260002/2015/000099/1 (поставка 735_5) та картки відмови в оформленні декларацій (т.1, а.с.71-74, 97-100, 124-126, 151-154, 177-180).

Отже, митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 0,90 USD/кг.

Київською міською митницею ДФС в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» оскаржуваних рішень зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються за наступних підстав:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену ним митну вартість товарів (згідно ст. 53 Митного кодексу України);

- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України;

- у митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Перелік вимог митного органу щодо надання додаткових документів: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експортною організацією, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару;

- метод 2-а не був використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари; метод 2-б не використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на подібні товари; методи 2-в та 2-г не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

В якості фактів, які вплинули на коригування митницею в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вищенаведених рішень про коригування митної вартості зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою, відомості не підтверджені документально. Процедура консультацій між митним органом і декларантом проведена.

На підставі рішень про коригування митної вартості товарів Київською міською митницею ДФС видані Картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення.

У зв'язку з відмовою Київської міської митниці ДФС у митному оформленні, позивач на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за новими митними деклараціями. Розмір переплати податків та зборів ТОВ «Фоззі-Фуд» після коригування митної вартості становив 283570, 22 грн.

Після цього, у порядку, передбаченому п. 8 ст. 55 Митного кодексу України, представник ТОВ «Фоззі-Фуд» звернувся до митного органу із заявою про скасування рішення про коригування митної вартості товару від 29.04.2015 № УБР 10/14-1940, до якої були додані додаткові документи, що підтверджують заявлену ТОВ «Фоззі-Фуд» митну вартість товару: копія платіжного доручення про оплату товару по поставкам 735_1 -735_5 № 25911 від 17.02.2015; копію банківської виписки про оплату товару по поставкам 735_1 -735_5 № 25911 від 17.02.2015; копія виписки з бухгалтерської документації щодо оплати товару за період з 10.02.2015 по 03.04.2015; копія виписки з бухгалтерської документації про оплату транспортних витрат Ламан Шипінг Ейдженсі; копія виписки з бухгалтерської документації про оплату транспортних витрат СМА Сі Джи Эм Шипінг Эдженсіз; копія платіжного доручення про оплату транспортних витрат Ламан Шипінг Ейдженсі; копія платіжного доручення про оплату транспортних витрат СМА Сі Джи Эм Шипінг Эдженсіз; копія банківської виписки про оплату транспортних витрат Ламан Шипінг Ейдженсі; копія банківської виписки про оплату транспортних витрат СМА Сі Джи Эм Шипінг Эдженсіз; копія договору про транспортно-екпедиційне обслуговування № 018/20 від 01.06.2010 (т.2, а.с.10-13).

Однак, митний орган листом від 13.05.2015 №2884/10/26-70-62-04 відмовив у скасуванні рішень про коригування митної вартості товару (т.2, а.с.14-15).

Позивач, не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, звернувся до суду з цим позовом про визнання рішень про коригування митної вартості протиправними та їх скасування.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України) відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 ст. 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 ст. 53 МК України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Закріплений в частині третій статті 53 МК України перелік умов, за яких можуть бути витребувані від декларанта додаткові документи, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню, а зазначення в дужках звороту "за наявності" вказує на уточнення переліку таких підстав. Аналізуючи зазначену правову норму, суд приходить до висновку, що декларант звільняється від обов'язку надавати зазначені в цій частині документи у разі їх відсутності, оскільки виникненню такого обов'язку кореспондує саме факт наявності у декларанта вказаних документів.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» разом з митними деклараціями надав митному органу такі документи:

1) декларації митної вартості;

2) зовнішньоекономічний контракт;

3) інвойси на товар;

4) страхові поліси;

5) транспортні документи, а саме:

- договори про перевезення (4301);

- коносамент (2761);

- заявки на перевезення товару (надано разом з листом про надання додаткових документів);

6) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- інвойси (3105);

- довідки про транспортні витрати (3007).

Окрім того, разом із заявами ТОВ «Фоззі-Фуд» надало усі документи, що підтверджують оплату ввезеного товару по заявленій ціні товару і надано відомості, що підтверджують розмір витрат на транспортування.

Як встановлено судом та слідує з п. 3.1 Контракту і товаросупровідних документів, зокрема, міжнародних автомобільних накладних CMR та інвойсів, товар поставлявся на умовах FOB Damietta, Egypt, згідно з Інкотермс 2010.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), митний орган посилався на те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням основних документів, які підтверджують відомості про заявлену ним митну вартість товарів; невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України; а також наявністю у митного органу інформації щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

При цьому митний орган зазначив перелік вимог щодо надання додаткових документів: для підтвердження витрат на транспортування декларанту необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експортною організацією, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

З наведеного слідує, що наявність сумніву митного органу в правильному визначенні заявленої митної вартості пов'язана із неподанням позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2-ґ (резервний) визначення митної вартості товару.

Судом встановлено, що поставка товару відбувалась на умовах Інкотермс 2010 - FOB Damietta, Egypt (п.3.1 Контракту).

Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати від 01.01.2010 Інкотермс, що введені в дію з 01.01.2011, базисні умови поставки FОВ (FREE ON BOARD (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означають, що завантаження товару на судно здійснюється Постачальником в порту завантаження: Damietta, Egypt, включаючи вартість навантаження, пакування, маркування, вартість піддонів, експортної та пакувальної тари і вартість всіх митних формальностей, необхідних для вивезення товару.

Отже, термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для

експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Отже, виходячи з положень п.6 ч.2 ст.53 МК України, приймаючи до уваги, що за умовами поставки FОВ витрати на транспортування не включені у вартість товару, декларант позивача повинен був надати під час митного оформлення транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до пп. "б" п.1 ч.1 ст.335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі, зокрема, транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні).

Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 (Конвенція СMR), ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", ст.6 Закону України "Про транзит вантажів", п.1 ч.2 ст.191 Митного кодексу України перевезення вантажів автомобільним транспортом супроводжується міжнародною автомобільною накладною (СMR).

Як встановлено вище судом, СMR були подані позивачем до всіх п'яти поставок, позаяк вони зазначені у графі 44 митних декларацій під кодом 2730, що не оспорюється відповідачем.

Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за N 984/21296, відповідно до графи 20 розділу ІІІ яких для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

Отже, зазначений перелік документів не є вичерпним.

Крім того, згідно ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Контрактом від 22.01.2015 року №735, зокрема, пунктом 7.1, визначено, що Продавець зобов'язується підготувати та передати в обумовлені строки транспортному агенту Покупця Товар та забезпечити наявність визначених Контрактом товаросупровідних документів.

Постачання товару позивачу його контрагентом здійснювалось на умовах Інкотермс 2010 - FОВ, згідно яких Продавець зобов'язаний здійснити завантаження товару на борт

судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту. Також зазначені умови поставки передбачають, що Продавець зобов'язаний нести витрати, пов'язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару. Продавець також зобов'язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару.

Наведене підтверджується інвойсами від 30.01.2015 року №564А, №564С, №564В, №564Е, №564D (в яких зазначено умови поставки: FOB Damietta, Egypt) та довідками про транспортні витрати від 09.02.2015 року, в яких зазначено, що вантаж доставлявся по маршруту Порт Дамьєта (Египет) - Порт Одеса (Україна), а також наданим договором №378 від 19.04.2011 з морським перевізником компанією СМА CGM Shipping Agencies Ukraine, інвойсом на перевезення №UAIM0262179 від 03.02.2015, платіжним дорученням №2761636 від 25.02.2015 про оплату за транспортні послуги на суму 517051,52 грн. та відповідними виписками з банківського рахунку позивача (т.3, а.с.9-34).

Згідно платіжного доручення про оплату транспортних витрат № 2761636 від Ламан Шипінг Ейдженсі оплату здійснено у сумі 517051,52 грн. Ця оплата здійснена по декількох рахунках-фактурах, серед яких є і рахунок від 04.02.2015 № UAIM0262179.

Досліджуючи зміст наданих позивачем під час митного оформлення документів на підтвердження понесених витрат на транспортування та перевезення імпортованих товарів судом встановлено, що транспортні послуги позивачем здійснювались на підставі отриманого від компанії СМА CGM Shipping Agencies Ukraine інвойсу на перевезення №UAIM0262179 від 03.02.2015, згідно з яким вартість транспортних послуг складає 134232,86 грн. з ПДВ (т.3, а.с.30).

Судом встановлено, що перевезення оцінюваних товарів за поданими митними деклараціями здійснювалось згідно договору №378 від 19.04.2011 між морським перевізником компанією СМА CGM Shipping Agencies Ukraine (Виконавець) та ТОВ "Фоззі-Фуд" (Замовник), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання з надання послуг з організації навантажувально-розвантажувальних робіт контейнерного устаткування, зберігання контейнерного устаткування, обслуговування рефрижераторних контейнерів за рахунок коштів Замовника (т.3, а.с.9-20).

Крім того, для митного оформлення, окрім вищевказаних документів, надані довідки про транспортні послуги до договору №735 від 22.01.2015, в яких сума морського перевезення складає 26846,572 грн. по кожній поставці, що відповідає інформації про транспортні послуги, яка міститься в інвойсі на перевезення №UAIM0262179 від 03.02.2015 (26846,572 х 5 = 134232,86 грн.).

При цьому суд звертає увагу, що сума морського перевезення (26846,572 грн. по кожній поставці) підтверджується рахунком-фактурою від 04.02.2015 № UAIM0262179 на загальну суму 134232,86 грн. за перевезення контейнерів №№ CGMU4821270; CGMU4924999; CGMU9289155; SZLU9013660; TRIU8921088. Вказані контейнери завантажувались на одне судно, на них видано один коносамент - № ЕG10367962 від 31.01.2015 та відповідно виставлено один рахунок-фактуру. При цьому дані контейнери оформлялись на митниці окремими поставками, як кожен окремий контейнер - поставки 735_1, 735_2, 735_3, 735_4, 735_5. Таким чином, сума 134 232, 86 грн. включає вартість усіх поставок 735_1, 735_2, 735_3, 735_4, 735_5.

Тобто, рахунок-фактуру від 04.02.2015 № UAIM0262179 видано на поставки 735_1, 735_2, 735_3, 735_4, 735_5.

Щодо навантажувальних робіт пунктом 2.1 Контракту передбачено, що ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, навантаження, витрати по митному оформленню вантажу в країні Продавця, отже вартість навантажувальних робіт включена до ціни Товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є не достатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Фоззі-Фуд" були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару. Надані відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для визначення митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані статтями 57-64 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведеної норми слідує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом (ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України).

Частинами 4-8 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Стосовно посилань митного органу про те, що вимоги митного органу про надання додаткових документів виконані не в повному обсязі, суд звертає увагу на таке.

Відповідачем, в порушення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не доведено, що подані необхідні документи для підтвердження митної вартості містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, Верховним Судом України в постанові від 17.06.2014 у справі №21-148а14 зазначено, що митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

У листах позивача № 75 11.02.2015 (поставка 735_1), № 62 від 10.02.2015 (поставка 735_2); № 79 від 11.02.2015 (поставка 735_3); № 67 від 10.02.2015 (поставка 735_4); № 69 від 10.02.2015 (поставка 735_5) було зазначено про причини неподання певних додаткових документів, а саме - через їх відсутність у ТОВ «Фоззі-Фуд». В свою чергу, надати всі банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, виписки з бухгалтерської документації під час митного оформлення позивач не мав змоги у зв'язку тим, що в п. 8.1 Контракту передбачено, що товар оплачується після його отримання, а тому на момент митного оформлення товар не міг бути оплачений та оприбуткований. При цьому, Митний кодекс України зобов'язує надавати додаткові документи лише у разі їх наявності у декларанта.

На те, що додаткові документи надаються на вимогу митного органу виключно у разі їх наявності у декларанта звертає увагу також Міністерство доходів і зборів України у консультації від 28.08.2013 №9921/6/99-99-24-02-04-25, яка була надана на запит компаній-членів Американської торговельної палати в Україні.

Отже, відповідачем невизнання митної вартості, заявленої декларантом, та визначення митної вартості за іншим методом, відмінним від першого, здійснено не обґрунтовано, без посилання на документи, надані декларантом та причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості. А відтак, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що згідно наданих відповідачу документів разом із митними деклараціями за оскаржуваними рішеннями у Київської міжрегіональної митниці Міндоходів не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має розбіжності.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості митницею було застосовано одразу резервний метод, без послідовного застосування попередніх п'яти та без обґрунтування неможливості їх застосування.

Окрім того, суд зазначає, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на наявність інформації про те, що ідентичні товари було оформлено за вищою митною вартістю. Однак жодних законних підстав для витребовування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту митницею не зазначено.

Відомості з iнформацiйних баз даних Мiндоходiв мають лише допоміжний iнформацiйний характер при прийнятті митницею вiдповiдних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів i умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбiжнiсть мiж рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовiрнiсть даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 по справі № К/800/39236/14 (Реєстраційний номер судового рішення згідно ЄДРСР №40927683).

Разом з цим, та обставина, що в ціновій базі даних є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Цінова база даних Міндоходів, правонаступником якого є ДФС, не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

З наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що Київська міська митниця ДФС безпідставно зазначила в рішеннях про коригування митної вартості товарів, що використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Не знайшли свого підтвердження й доводи відповідача щодо відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим зазначені рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд також звертає увагу, що відповідач, заперечуючи проти задоволення адміністративного позову та, відповідно, обґрунтовуючи правомірність прийнятих Київською міською митницею ДФС рішень про коригування митної вартості посилається на обставини та факти, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень на момент їх прийняття, такі відомості не були зазначені серед покладених в основу рішень обставин.

Суб'єкт владних повноважень позбавлений можливості, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатись на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржувані рішення відповідача оцінюються судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені митницею у спірних рішеннях та вимог, які висувалися позивачу у зв'язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Зазначені відповідачем у запереченнях проти позову розбіжності, наявні на його думку у поданих до митного оформлення документах, які не були ним зазначені під час прийняття рішень, не можуть бути прийняті до уваги для з'ясування обґрунтованості оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, оскільки з урахуванням вищевикладеного такі рішення повинні обґрунтовуватись під час їх прийняття, а не під час оскарження в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що має наслідком задоволення позову в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн., відповідно до квитанції від 25.09.2015 №0.0.440348395.1 підлягають стягненню на його користь згідно положень статті 94 КАС України з Київської міської митниці ДФС на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС (митний пост «Східний») про коригування митної вартості від 11.02.2015 № 100260002/2015/000109/1; від 10.02.2015 № 100260002/2015/000094/1; від 11.02.2015 № 100260002/2015/000107/1; від 10.02.2015 № 100260002/2015/000101/1; від 10.02.2015 № 100260002/2015/000099/1.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідентифікаційний код 32294926) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Київської міської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39422888, місцезнаходження 03680, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 8 А).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.