Справа № 804/2162/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 р. Справа № 804/2162/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» про стягнення податкового боргу,-
Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» про стягнення податкового боргу з земельного податку у розмірі 3011715,14грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалося, що відповідач має податковий борг з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн., який утворився внаслідок несплати у встановлений законом строк сум самостійно задекларованих грошових зобов'язань з цього податку за серпень-грудень 2015 року та за січень-лютий 2016 року. Відповідно до вимог ст.59 Податкового кодексу України позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату податкового боргу, однак, останній будь-яких дій на її виконання не вчинив, тому позивач вимушений звернутися до суду.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Разом з тим, представником відповідача 11.05.2016р. було подано заяву про встановлення порядку виконання судового рішення з погашення заборгованості з земельного податку в порядку ст.257 КАС України, в якій відповідач визнав адміністративний позов та просив, з урахуванням його тяжкого фінансового становища, відстрочити початок виконання погашення заборгованості з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн. до 31 травня 2018 року із відображенням такого відстрочення в особовому рахунку платника податків, а також встановити порядок виконання постанови суду у цій справі, відповідно до якого відповідач має сплатити заборгованість рівними частинами у період з 01.06.2018р. по 31.05.2020р. шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі по 125488,13грн. кожного місяця до 20 числа з червня 2018 року по квітень 2020 року, включно, та у сумі 125488,15грн. у травні 2020 року.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, відповідач як платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Статтею 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з ст.270 цього Кодексу об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до ст.285 цього Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.1 ст.286 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Судом встановлено, що ПАТ «ДМЗ» було подано до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) на 2015 рік від 18.02.2015р., в якій відповідачем самостійно визначено розмір грошового зобов'язання з земельного податку на загальну суму 4539350,29грн., у тому числі за січень-листопад 2015 року - по 378279,19грн. щомісячно та за грудень 2015 року - 378279,20грн., а також податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) на 2016 рік від 03.02.2016р., в якій відповідачем самостійно визначено розмір грошового зобов'язання з земельного податку на загальну суму 6721915,07грн., у тому числі за січень-листопад 2016 року - по 560159,59грн. щомісячно та за грудень 2016 року - 560159,58грн. (а.с.11-14).
Згідно приписів п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, податкові зобов'язання з земельного податку ПАТ «ДМЗ» за 2015р. та 2016р., самостійно визначені відповідачем в означених податкових деклараціях є узгодженими з моменту подачі вищезазначених декларацій.
Проте, в порушення приписів ст.287 Податкового кодексу України, відповідачем не було сплачено самостійно задекларовані грошові зобов'язання з земельного податку за період: серпень-грудень 2015 року та січень-лютий 2016 року, у зв'язку із чим у останнього утворився податковий борг на загальну суму 3011715,14грн. ((378279,19грн. х 4) + 378279,20грн. + (560159,59грн. х2)).
Означена сума податкового боргу відповідача підтверджена доказами, наявними в матеріалах справи, та визнається самим відповідачем.
Так, п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Судом встановлено, що контролюючим органом вже була виставлена податкова вимога форми «Ю» №1867-25 від 08.07.2014р. про сплату наявного на той час у відповідача податкового боргу на загальну суму 295938,78грн., яка була отримана уповноваженою особою ПАТ «ДМЗ» - головним бухгалтером ОСОБА_1 08.07.2014р.(а.с.15).
Так, відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Оскільки наявний податковий борг відповідача після виставлення йому податкової вимоги форми «Ю» №1867-25 від 08.07.2014р. погашений не був, нова податкова вимога додатково не надсилалась.
На момент розгляду справи податковий борг непогашений і не списаний.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо стягнення з відповідача податкового боргу з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн., яка станом на час розгляду справи є не погашеною.
Так, відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Наявність у ПАТ «ДМЗ» відкритих рахунків у банках підтверджується матеріалами справи (а.с.17-19).
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно п.95.3 цієї статті Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем - суб'єктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобов'язанням за рахунок коштів з рахунків у банках, що його обслуговують, натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Тим більше, що відповідач визнав пред'явлений адміністративний позов, що, згідно зі ст.ст.112, 136 КАС України, є підставою для прийняття постанови про задоволення позовних вимог.
При цьому, зважаючи на приписи ст.257 КАС України, якою передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, та вирішуючи клопотання відповідача про спосіб, строки і порядок виконання цього судового рішення та відстрочення і розстрочення його виконання, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача з цього приводу, з огляду на наступне.
Як зазначалося вище, представником відповідача було подано заяву про встановлення порядку виконання судового рішення з погашення заборгованості з земельного податку в порядку ст.257 КАС України, в якій відповідач просив, з урахуванням його тяжкого фінансового становища, відстрочити початок виконання погашення заборгованості з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн. до 31 травня 2018 року із відображенням такого відстрочення в особовому рахунку платника податків, а також встановити порядок виконання постанови суду у цій справі, відповідно до якого відповідач має сплатити заборгованість рівними частинами у період з 01.06.2018р. по 31.05.2020р. шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі по 125488,13грн. кожного місяця до 20 числа з червня 2018 року по квітень 2020 року, включно, та у сумі 125488,15грн. у травні 2020 року.
Означена заява обґрунтована тим, що на даний час ПАТ «ДМЗ» перебуває у тяжкому фінансовому стані через відсутність достатнього об'єму грошових коштів, повного припинення серійного виробництва готової продукції та встановлення на підприємстві режиму неповного робочого часу, наявність інших податкових боргів, сплата яких розстрочена, однак сума щомісячних платежів перевищує 1000000,00грн., на підтвердження чого надано довідку про рух грошових коштів по банківських рахунках відповідача, довідку про баланс підприємства, копію наказу про встановлення режиму неповного робочого часу.
При цьому відповідач зазначав, що керівництво ПАТ «ДМЗ» обґрунтовано розраховує та планує збільшити обсяги виробництва та укласти додаткові господарські операції на виготовлення та постачання промислової продукції власного виробництва у 2016-2017 роках, що, в свою чергу, призведе до надходження додаткових коштів на підприємство, нормалізації його фінансового стану та здійснення розрахунку за податковими боргами та іншими зобов'язаннями. Однак, якщо судове рішення у цій справі буде звернуто до виконання одразу, відповідач не зможе сплатити всю суму боргу, нормальна господарська діяльність підприємства буде заблокована повністю через накладення арештів на все рухоме та нерухоме майно і кошти ПАТ «ДМЗ».
Надані відповідачем вищевказані документи дійсно підтверджують перебування ПАТ «ДМЗ» у скрутному фінансовому стані.
При цьому суд враховує, що фактично позивач проти встановлення такого порядку виконання судового рішення у цій справі, про який просить відповідач, не заперечує, оскільки ПАТ «ДМЗ», окрім іншого, надано суду узгоджений з ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області графік погашення податкового боргу з змеленого податку у розмірі 3011715,14грн., в якому зазначено такі ж періоди відстрочення та розстрочення, як і у заяві відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача про встановлення порядку виконання погашення заборгованості з земельного податку в порядку ст.257 КАС України у справі, що розглядається.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що за клопотанням позивача ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, що розглядається.
Згідно приписів ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
За змістом приписів ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» про стягнення податкового боргу - задовольнити.
Заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» про встановлення порядку виконання рішення у справі - задовольнити.
Відстрочити сплату Публічним акціонерним товариством «Дніпровський машинобудівний завод» податкового боргу з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн. (три мільйона одинадцять тисяч сімсот п'ятнадцять гривень чотирнадцять копійок) до 31 травня 2018 року.
Розстрочити сплату Публічним акціонерним товариством «Дніпровський машинобудівний завод» податкового боргу з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн. (три мільйона одинадцять тисяч сімсот п'ятнадцять гривень чотирнадцять копійок) за постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/2162/16 на 24 місяці, починаючи з червня 2018 року по травень 2020 року, включно, з щомісячною сплатою до 20 числа кожного місяця рівними частинами у розмірі по 125488,13грн. з червня 2018 року по квітень 2020 року, включно, та у розмірі 125488,15грн. у травні 2020 року.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відобразити відстрочення та розстрочення стягнення суми податкового боргу з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» з земельного податку у загальному розмірі 3011715,14грн. (три мільйона одинадцять тисяч сімсот п'ятнадцять гривень чотирнадцять копійок) в картці особового рахунку Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод».
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова