Справа № 316/485/16-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/485/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2016 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря: Демешко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області щодо утримання з її пенсії у розмірі 20% переплати грошової допомоги щомісячно починаючи з 01.12.2014 року до погашення переплати в повному обсязі - неправомірними, та зобов'язати УПФУ в м. Енергодар повернути їй безпідставно утримані суми грошової допомоги в розмірі 9745,24 грн. Стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначила, що при виході на пенсію їй була нарахована та виплачена грошова допомога, передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В подальшому відповідач визнав виплату вказаної грошової допомоги помилковою та з грудня 2014 року почав відрахування з її пенсії, оскільки період роботи викладачем в Енергодарській музичній школі було помилково зараховано до трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому позивачка не має належного 25-річного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення такої пенсії, а отже, і не має права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Не погодившись із даним рішенням УПФУ в м. Енергодар, вона звернулась до суду із позовом про зобов'язання зарахувати їй період роботи викладачем в дитячій музичній школі до стажу, що дає право на вислугу років та зобов'язання припинити відрахування з пенсії. Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.05.2015р. (справа № 316/450/15-а, пр. №2-а/316/37/15), залишеною ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015р. визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи викладачем в Дитячій музичній школі Енергодарської міської ради Запорізької області з 01.01.1992 р. по 03.07.2013 р. та відрахування з її пенсії нарахованої та виплаченої суми грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області зарахувати цей період роботи до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області припинити відрахування з пенсії позивача виплаченої грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У березні місяці 2016року, позивач звернулась до УПФУ із заявою про повернення їй безпідставно стягнутих сум грошової допомоги, які станом на 31.03.2016р. складають 9745,24 грн. Листом №17/Г-1 від 01.04.2016року позивачку було повідомлено, що для повернення грошових коштів відсутні підстави, оскільки в судовому рішенні від 29.05.2015року по справі №316/450/15-а не зазначено зобов'язання про повернення цих коштів.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області та з 03.07.2013 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При виході на пенсію їй була нарахована та виплачена грошова допомога, передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому відповідач визнав виплату вказаної грошової допомоги помилковою та з грудня 2014 року почав відрахування з пенсії позивачки. Листом за № 9103/04 від 22.12.2014 р. відповідач повідомив, що період роботи ОСОБА_1 викладачем в Енергодарській музичній школі було помилково зараховано до трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому позивачка не має належного 25-річного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення такої пенсії, а отже, і не має права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Право громадян на належне пенсійне забезпечення гарантоване ст.46 Конституції України.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно особам, які набули право на пенсію після 1 січня 2004 року, пенсія обчислюється за нормами вказаного Закону.

Згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ № 1191 від 23.11.2011 р. затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ за № 909 від 04.11.1993 р.

Стаття 55 Закону України № 1788-12 від 05.11.1991 р. «Про пенсійне забезпечення» визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, серед яких підпунктом «е» визначені працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

На підставі ст.29 Закону України № 1060-XII від 23.05.1991 р. «Про освіту» позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру освіти в Україні.

Згідно ст.21 Закону України № 1841-III від 22.06.2000 р. «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою КМУ № 433 від 06.05.2001 р. «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» музичні школи віднесено до позашкільних навчальних закладів.

Постановою КМУ № 963 від 14.06.2000 р. «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача музичної школи включена до переліку посад працівників, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 р. встановлено, що право на пенсію за вислугою років мають вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл.

Згідно із приміткою 2 згаданого Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Крім того, дорученням Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06.01.1996 р. дію вищезазначеної постанови поширено і на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до постанови.

Дитяча музична школа Енергодарської міської ради Запорізької області є закладом комунальної форми власності та, відповідно до вимог постанови КМУ №433 від 06.05.2001 р., належить до системи позашкільної освіти.

Згідно записів у трудовій книжці позивачки, її стаж роботи викладачем в Дитячій музичній школі Енергодарської міської ради, як педагогічного працівника позашкільного навчального закладу, становить більше 30 років, тобто є стажем роботи на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, та відповідно дає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Трудова книжка позивачки заповнена відповідно до положень внесення записів до трудових книжок, у ній містяться усі необхідні записи для підтвердження трудового стажу, відповідачем не встановлено неправильності чи неточності записів про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, до призначення пенсії за віком будь-якої іншої пенсії ОСОБА_1 не отримувала.

Відповідно до п.5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою КМУ № 1191 від 23.11.2011 р., грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з п.6 і п.7 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

За викладених обставин відповідачем, всупереч вимогам п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», незаконно здійснюється відрахування із пенсії ОСОБА_1 призначеної та виплаченої суми грошової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що дії УПФУ в м. Енергодар щодо утримання з пенсії позивачки у розмірі 20% переплати грошової допомоги щомісячно є незаконними. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки обставини справи, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а належні докази відповідачем, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, не подані і не доведено правомірність своїх дій.

Також в силу частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 254 КАС України регламентовано порядок набрання судовим рішенням законної сили. При цьому за правилами статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідачем не надано суду доказів того, що кошти в сумі 9745,24 грн. стягнені з позивача на достатній правовій підставі.

Таким чином, враховуючи положення наведених вище норм, а також набрання законної сили постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.05.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у м. Енергодар про визнання протиправними дій та скасування рішення про припинення виплати пенсії, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 9745 грн. 24 коп., як незаконно утриманих сум пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 86, 94, 158-163, 167, 254-255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області щодо утримання з пенсії ОСОБА_1 20% переплати грошової допомоги щомісячно починаючи з 01.12.2014 року і до погашення переплати в повному обсязі.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані суму грошової допомоги в розмірі 9745,24 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Вільямовська