Справа № 816/4015/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2016 р. м. Київ К/800/4954/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року

у справі № 816/4015/14

за позовом Приватного акціонерного товариства «Видавництво «Полтава» корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія»

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання дій протиправними та скасування акту опису майна,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Видавництво «Полтава» корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування акту опису майна.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року позов задоволено частково. Скасовано акт опису майна від 18.01.2012 року № 5 в частині включення до опису форматно-розкрійного станка MJ 6128 загальною вартістю 21 242, 32 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Видавництво «Полтава» корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія» до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій незаконними та скасування акта опису майна. В цій частині прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Видавництво «Полтава» корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія» в частині визнання дій Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо опису майна у податкову заставу незаконними та скасування акта опису майна від 18.01.2012 року № 5 в частині включення до опису монітора ViewSonic VP930-3, інв. № 1817, комп'ютера R-Line з процесором Cei E1200 LQA775, інв. № 1820, принтера МФУ А-4 ч/б Canon SENSES M, інв. № 1822, системного блоку P-DC-E 2168/2048/200/DVD-RW, інв. № 1824. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та рішення апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Згідно із пунктом 1 частини першої ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державне видавництво «Полтава» 314000, м. Полтава, вул. Котляревського, 38/40 входить до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані.

З метою забезпечення виконання боржником податкових зобов'язань податковим керуючим ДПІ у м. Полтаві складено акт опису майна від 18.01.2012 року № 5, який зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 20.01.2012 року. Згідно із зазначеним актом у податкову заставу передано форматно-розкрійний станок MJ6128, монітор ViewSonic VP930-3, інв. № 1817, комп'ютер R-Line з процесором Cei E1200 LQA775, інв. № 1820, принтер МФУ А-4 ч/б Canon SENSES M, інв. № 1822, системний блок P-DC-E 2168/2048/200/DVD-RW, інв. № 1824.

Не погоджуючись з правомірністю дій контролюючого органу щодо опису майна підприємства в податкову заставу та складання відповідного актк, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що форматно-розкрійний станок MJ 6128 не може бути використаний для погашення податкового боргу, оскільки призначений для безпосереднього використання у провадженні основного виду господарської діяльності позивача. Також, прийшов до висновку, що дії відповідача щодо опису майна у податкову заставу не створюють для позивача юридично значимих наслідків, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову та задовольняючи позовні вимоги у відповідній частині, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що визначення переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, та майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу не належить до компетенції суду та є втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, вважає рішення судів попередніх інстанцій передчасними, зважаючи на таке.

Пунктами 88.1, 88.2 ст. 88 Податкового кодексу України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі (п. 89.5 ст. 89 Податкового кодексу України).

В силу п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Пунктом 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України визначено майно, яке не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків, зокрема майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України (пп. 87.3.5); майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу» (пп. 87.3.7).

Аналіз наведеної норми свідчить, що законодавцем по різному визначено майно «на яке поширюється право податкової застави» та майно «яке може бути використано як джерело погашення податкового боргу».

Таким чином, спірним питанням у даній справі є можливість опису у податкову заставу майна, визначеного у Законі України «Про податкову заставу».

Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави не можуть бути об'єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації.

Висновок судів попередніх інстанцій про те, що майно позивача не може бути передане в податкову заставу, ґрунтується на тому, що позивач є об'єктом державної власності, приватизація якого заборонена законодавчими актами.

При цьому здійснено посилання на Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, затверджене наказом Фонду державного майна України від 29.12.2010 року № 1954 (далі - Положення № 1954), яким передбачено право контролюючого органу на проведення опису майна в податкову заставу лише у випадках проведення інвентаризації майна, на підставі матеріалів якої складаються пооб'єктні переліки майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, та майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, за відповідними формами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів, оскільки позивач як об'єкт державної власності в податкову заставу не описувався, а на належне йому майно може розповсюджуватися право податкової застави.

В свою чергу, питання про наявність чи відсутність у позивача податкового боргу з підтвердженням належними доказами судами не з'ясовано, що є необхідним при вирішенні даного спору.

Таким чином, оскільки висновки судів у відповідній частині, покладені в основу прийняття рішень зі спору, зроблені за неповного встановлення обставин, що входять до предмету доказування у справі, та не ґрунтуються на правильному нормозастосуванні, то ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, судові рішення у справі в частині підлягають скасуванню на підставі ст. 227 КАС України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року у справі № 816/4015/14 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук