Справа № 804/495/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 травня 2016 року м. Київ К/800/12605/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровської області , начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А. про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровській області, начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А. про визнання протиправними дій щодо незаконності проведення перевірки заяви ОСОБА_1 від 1.07.2015 про вчинене кримінальне правопорушення, складанні та затвердженні висновку службової перевірки від 27.08.2015, проведеної за фактом звернення із заявою до прокурора м. Кривого Рогу, визнання нечинним та скасування висновку від 27.08.2015.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі та роз'яснено позивачу його право на звернення з відповідною заявою в порядку кримінального судочинства.

Відмовляючи у відкритті суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 встановлено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14.12.2011, положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п'ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Таким чином, оскільки предметом позову ОСОБА_1 є оскарження дій з проведення перевірки за заявою про вчинене кримінальне правопорушення, то даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися в порядку кримінально-процесуального законодавства.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких обставин та відсутності в Кримінальному процесуальному кодексі України норм права про можливість оскарження дій, бездіяльності та рішень осіб (начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровській області, начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А.), які не є слідчими або прокурорами - суб'єктами кримінального процесуального законодавства, позивач все ж вважає, що з урахуванням положень статті 55 Конституції України оскарження абсолютно незаконних дій та рішень суб'єктів владних повноважень по розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення при здійсненні ними владних управлінських функцій можливе не в порядку кримінального процесуального законодавства, яке не містить відповідних норм права, а адміністративного судочинства.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровської області , начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А. про визнання дій протиправними.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка