Справа № 820/915/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 квітня 2016 р. Справа № 820/915/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника відповідача - Солдатової Я.А.,

представника третьої особи - Кошелевої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Державна служба зайнятості України про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати дії Харківського міського центру зайнятості у видачі йому направлення на працевлаштування № 0041006 від 16.12.2015 за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради без направлення його на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення його придатності за станом здоров'я виконувати роботу за спеціальністю "Спеціаліст державної служби" незаконними; визнати дії Харківського міського центру зайнятості у направленні його 16.12.2015 на роботу за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради, умови праці якої можуть не відповідати стану його здоров'я, підтвердженому медичною довідкою № 265 від 30.01.2015 незаконними; визнати дії Харківського міського центру зайнятості у підборі його 16.12.2015 роботи за спеціальністю "Спеціаліст державної служби", по якій у нього відсутня кваліфікація, досвід, недостатній професійно-кваліфікаційний рівень та без врахування тривалості його безробіття незаконними.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказом Харківського міського центру зайнятості від 25.11.2014 року № НТ 141125 ОСОБА_3 поновлено статус безробітного. Позивач зазначає, що відповідачем до позивача застосовано положення ч.3 та 4 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", чим допущено грубе порушення Конституції та Закону України "Про зайнятість населення" під час підшукування підходящої для позивача роботи відповідно до медичної довідки. Такі порушення відповідачем допущені при опрацюванні вакансій під час прийому ОСОБА_3 16.12.2015 року за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради". Позивачем зазначено в адміністративному позові, що відповідач мав спершу направити його на проходження медичного огляду для встановлення здатності за станом здоров'я виконувати роботу, через те, що у відповідача була наявна медична довідка, в якій наведено рішення ЛКК щодо стану здоров'я позивача. У зв'язку із зазначеними порушеннями прав ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач в судове засідання, призначене на 28.04.2016 року не з'явився, про день, час та місце судового засіданні був повідомлений своєчасно та належним чином, до канцелярії суду 25.04.2016 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу.

Відповідно до наказу від 25.11.2014 року № НТ 141125 позивачу поновлено статус безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 43 закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що статус безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов'язані самостійно або за сприяння територіальних органів центрального орагну виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжиття цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітній у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один на тридцять календарних днів з дотриманням письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2015 року, провідним фахівцем з працевлаштування Морозовою О.В. була опрацьована вакансія та видано направлення на працевлаштування за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради. Провідним фахівцем з працевлаштування під час прийому 16.12.2015 року здійснено попередній дзвінок до роботодавця з метою уточнення вимог претендента, уточнення умов праці та призначенням співбесіди. В ході телефонної розмови було з'ясовано, що рівень освіти та кваліфікація не мають значення, психоемоційні навантаєження на робочому місці відсутні.

За наявною в матеріалах справи медичною довідкою № 265 від 30.01.2015 року, яка видана Харківською міською поліклінікою № 20, встановлено, що позивачу за родом хвороби не рекомендована праця, пов'язана з підйомом вантажів понад 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним перевантаженням постійно.

В обґрунтування вказаної частини позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не взяв до уваги вищевказану медичну довідку та не направив позивача на медичний огляд для встановлення його здатності до виконання саме зазначених робіт, а тому підходящою для нього роботою не можна вважати професію за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради.

Підбір роботи для безробітного проводиться у відповідності ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" та з урахуванням висновку медичного закладу від 30.01.2015 року.

Відповідно до п. 1.4 розділу "Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості", затвердженого директором Державного центру зайнятості від 18.08.2014 року, провідний фахівець узгоджує з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом. У разі згоди представника роботодавця на співбесіду з претендентом на вакансію, заповнює та видає направлення на працевлаштування за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 року за № 270.

Умови праці можуть бути визначені тільки за конкретною посадою, з урахуванням стану здоров'я при застосування на цій посаді конкретного робітника.

Суд зазначає, що відповідачем з метою вирішення питання щодо подальшого працевлаштування позивача, направлено головному лікарю Харківської міської поліклініки №20 запит № 502 від 24.06.2015 року, в якому просив надати перелік професій, за якими може працювати позивач з урахуванням стану здоров'я.

Листом від 07.08.2015 року №943 за підписом головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я "Харківська міська поліклініка №20" повідомлено відповідача про те, що перелік професій, за якими може працювати позивач з урахуванням стану здоров'я, не входить до компетенції лікувально-профілактичного закладу і визначити придатність до праці по будь якій професії можливо тільки при вказівці роботодавцем характеристики умов праці.

Представником відповідача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що за технологією прийому, серед інших заходів по сприянню працевлаштуванню, проводяться наступні:

- опрацювання вакансії - спільний розгляд вакантної посади, та попередній дзвінок до роботодавця з уточненням вимог до претендента, уточненням умов праці та згодою на переговори з претендентом. Після дзвінка до роботодавця проводиться співбесіда з клієнтом, і, якщо роботодавець не заперечує, а безробітний згоден на переговори, видається направлення на працевлаштування, про що ставиться відповідна відмітка у додатку до ПК № 1, яка підтверджується клієнтом. У разі відмови роботодавця від переговорів, або незгоди клієнта, ставиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом безробітного;

- перегляд вакансій - під час прийому спільний перегляд з клієнтом варіантів працевлаштування за підходящою для клієнта роботою серед усіх наявних вакансій на час відвідування. При цьому, враховуючи обмежений час прийому, пошук за професіями, який задається, не завжди має позитивний результат.

Таким чином, оскільки умови праці можуть бути визначені тільки за конкретною посадою, з урахуванням стану здоров'я при застосуванні на цій посаді праці конкретного робітника. Це є питанням при переговорах між робітником та роботодавцем.

Відповідно до ст. 169 Кодексу законів про працю України та ст. 17 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний за свої кошти організовувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 років.

Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров'я, працівниками які несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров'я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони.

Метою будь-якого медичного огляду працівника є визначення стану його здоров'я, зокрема, можливості виконання ним певних трудових обов'язків, своєчасного виявлення гострих чи хронічних професійних захворювань, встановлення у разі необхідності медичних протипоказань щодо здійснення окремих видів робіт, а також попередження виникненню та розповсюдженню інфекційних хвороб.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну службу", прийняття на державну службу на посаді третьої - сьомої категорій, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Стосовно осіб, які претендують на зайняття посади державного службовця, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірки в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції". У разі прийняття на державну службу на конкурсній основі спеціальна перевірки проводиться після проведення конкурсу стосовно осіб, які рекомендовані для призначення на посаду.

Спеціальній перевірці підтягають відомості щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Спеціальній перевірці підлягають відомості щодо: притягнення особи до кримінальної відповідальності, у томі числі за корупційні правопорушення, наявності судимості, її зняття, погашення; факту, чи є особа піддана або піддавалася раніше адміністративним стягненням за корупційні правопорушення; достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік; наявності в особи корпоративних прав; стану здоров'я, освіти, наявності наукового ступеня, вченого звання, підвищення кваліфікації; інших відомостей, вимога щодо надання яких установлена законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення страхування на випадок безробіття.

З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо видачі позивачу направлення на працевлаштування за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради без направлення на медичний огляд та врахування умов праці, які не можуть відповідати стану здоров'я.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправними дій відповідача стосовно підбору позивачу вакансії за спеціальністю "Спеціаліст державної служби", по якій у позивача відсутня кваліфікація, досвід, недостатній професійно-кваліфікаційний рівень та без врахування тривалості безробіття незаконними, суд зазначає, що вона не підлягає задоволення з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітній.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Для осіб, які не мають професії (спеціальності) і вперше шукаютьт роботу, підходшою вважається така, що потребує первинної професійної підготовки, зокрема безпосередньо на робочому місці, а для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після перерви тривалістю, що перевищує шість місяців, підходящою вважається робота за професією останнього місця роботи або робота з проходженням попередньої перепідготовки за новою професією (спеціальністю) за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Для громадян, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) понад 12 місяців, підходящою вважається робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за здобутими раніше професіями (спеціальностями) може вважатися підходящою за умови попереднього підвищення кваліфікації з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно до п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та введення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням ринку праці. Для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більш як 12 місяців) перерви (крім осіб, яким до досягнення встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку залишилося два і менше роки) , підходящою роботою також є участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, які відповідають їх освіті, професії (спеціальності), професійному досвіду, зокрема за спорідненими професіями.

В запереченнях на позовні вимоги, представник відповідача зазначає, що останнім місцем роботи ОСОБА_3 є спеціаліст державної служби центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підбір вакансії ОСОБА_3 було здійснено у відповідності до ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Державна служба зайнятості України, про визнання дій незаконними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 травня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников