Справа № 810/753/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року о/об 12год. 17хв. 810/753/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Тятькова І.А.,

розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Германівський»

до Головного територіального управління юстиції у Київській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Ржищівське міське управління юстиції у Київській області, Сільськогосподарський кооператив «Агробізнес»

про оскарження дій та скасування рішення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Германівський» (далі позивач або СВК «Германівський») до Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Ржищівське міське управління юстиції у Київській області (далі третя особа-1), Сільськогосподарський кооператив «Агробізнес» (далі третя особа-2), в якому позивач, з наступними уточненнями, просить суд: визнати протиправними дії державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, які виявилися в прийнятті рішення №25217625 від 12.10.2015 за заявою Сільськогосподарським кооперативом «Агробізнес» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0070, площею 2,5847га; скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області №25217625 від 12.10.2015 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0070, площею 2,5847 га за Сільськогосподарським кооперативом «Агробізнес».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на момент прийняття відповідачем спірного рішення за позивачем була зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0070, площею 2,5847га у відповідності до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На думку позивача державний реєстратор всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не перевірив інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, з огляду на що державним реєстратором було здійснено подвійну реєстрацію однієї і тієї ж самої земельної ділянки.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що вказане рішення не порушує жодних прав позивача. Крім того, відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник. Державним реєстратором встановлено, що Сільськогосподарським кооперативом «Агробізнес» подано пакет документів передбачений Законом України «Про оренду землі», а тому були відсутні підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову заперечували в судовому засіданні та просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору явку повноважних представників в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі статті 160 КАС України в судовому засіданні 20 квітня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши думку сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2012 між Сільськогосподарським кооперативом «Германівський» (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки б/н за умовами якого орендодавець віддає, орендар приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 2,58га. Відповідно до умов п.1.2 Договору земельна ділянка виділена в натурі у встановленому законом порядку належить орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку за №019349, виданим на підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації від 12.01.2004 №8. За умовами п.2.2 Договору останній укладено строком на 5 років з моменту його Державної реєстрації.

Згідно відмітки на договорі (зворот а.с. 10) Договір зареєстрований в управлінні держкомзему в Обухівському районі, про що в державному реєстрі земель вчинено запис №02272 від 29.12.2012.

На виконання умов договору сторони підписали Акт прийому-передачі земельної ділянки від 20.09.2012 та Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) б/н від 20.09.2012 в трьох примірниках, один з яких переданий органу, що проводить державну реєстрацію договору оренди.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №019349 кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0070.

Виконання умов договору стосовно сплати орендної плати підтверджується копією витягу з Відомості на видачу орендної плати (а.с 19-23).

15.09.2015 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Сільськогосподарським кооперативом «Агробізнес» (орендар) укладено Договір №10 оренди земельної ділянки за умовами якого обєктом оренди є земельна ділянка розміром 2,5847га, розміщена на території Германівської сільської ради Обухівського району Київської області. Право власності Орендодавця на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії КВ №019349 виданого на підставі Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації №8 від 12.01.2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3049 від 03.12.2004. Кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0070.

За умовами п. 3.1 Договору термін дії договору 7 (сім) років від дати його реєстрації в установленому законом порядку.

10 жовтня 2015 року Сільськогосподарський кооператив «Агробізнес» звернувся до державного реєстратора із заявою зареєстрованою за №13739338 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на реєстрацію права оренди земельної ділянки. До заяви заявником було додано договір оренди землі №10 від 15.09.2015, копію паспорту заявника.

12 жовтня 2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області розглянувши заяву та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, прийняв рішення №25217625 про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що розташована в Київській області, Обухівський район, с/рада Германівська, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0070 за Сільськогосподарським кооперативом «Агробізнес».

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За правилами п.8-1 ч.2 ст. 9 Закону України ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно з ч.4 ст.15 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст.24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цьогоЗакону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 по справі №802/37191, яка в силу вимог ст.244-2 КАС України є обовязковими для всіх судів України.

За змістом роз'ясненень Державної реєстраційної служби України лист № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

В судовому засіданні встановлено, що під час розгляду заяви №13739338 державним реєстратором, на виконання вимог норм статей 9, 28-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про інформаційну взаємодію органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав» від 22.02.2012 №118, здійснено пошуки відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, за допомогою технічних засобів Державного реєстру прав, за кадастровим номером земельної ділянки :04:001:0070. За вказаними параметрами запиту інформація була відсутня.

Поряд з цим, відповідно до змісту листа Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Щодо надання інформації» від 15.04.2016 №27-1003-99.2-2141/2-16 згідно наявних в управління «Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею та договорів оренди землі» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0070 площею 2,5847га, укладений між ОСОБА_1 та СВК «Германівський», зареєстрований за №02272 від 29.12.2012. Також зазначено, що в архіві управління зберігається другий примірник договору оренди від 20.09.2012, заключного строком на 5 років.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про державний земельний кадастр" державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем проведено державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, щодо яких уже зареєстровано право оренди.

Також, суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем. Поряд з цим матеріали справи не містять доказів наявності та відповідної реєстрації таких угод.

Водночас, суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень передбачає, зокрема, прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене слід зазначити, що прийняття рішення щодо державної реєстрації, відмову в ній, або зупинення державної реєстрації є обовязковою дією державного реєстратора поряд з прийняттям, перевіркою документів, внесенням записів до Державного реєстру прав, видачею свідоцтва того. Тобто під час державної реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор має прийняти одне з трьох рішень: провести державну реєстрацію, відмовити у проведенні такої або зупинити державну реєстрацію, з огляду на що дії державного реєстратора які виявились у прийнятті одного з вищевказаних рішень вчинені в межах чинного законодавства. Водночас юридичні наслідки в межах даної справи, як для СК «Агробізнес», так і для позивача, має саме рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Київській області №25217625 від 12.10.2015.

Стосовно твердження відповідача про те, що оскаржуваним рішенням не порушені права позивача суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України надає право кожній особі, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, та, виходячи із специфіки завдання адміністративного судочинства, особа має право звернутись за судовим захистом до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (субєкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відтак, статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право особи на судовий захист, відповідно до якого кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є субєктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, юридична особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень, що в межах даної справи позивачем зроблено було.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Германівський» - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області №25217625 від 12.10.2015 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Германівський» () судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань головного територіального управління юстиції у Київській області ().

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова

Суддя Горобцова Я.В.