Справа № 2-а-632/11
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-632/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

іменем України

18.02.2011 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського суду Волчко А.Я., розглянувши в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є дитиною війни, а також є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС і віднесена до 4 категорії, є непрацюючим пенсіонером та проживає у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. У грудні 2010 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок їй щомісячної соціальної державної допомоги, яка фактично виплачується у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, хоча відповідно до чинного законодавства України повинна виплачуватись у розмірі 30 %, а також про перерахунок та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, яка не виплачується фактично, а повинна виплачуватись згідно з чинним законодавством у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка виплачується фактично у розмірі 5 % мінімальної пенсії за віком, а повинна виплачуватись згідно з чинним законодавством у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, але відповідач відмовив їй у здійсненні такого перерахунку.

Враховуючи викладене та посилаючись на норми закону, позивач просила суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити їй перерахунок і забезпечити виплату щомісячної соціальної державної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 червня 2010 року.

Ухвалою судді від 03 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині, що стосуються перерахунку пенсії з 01 червня 2010 року по 02 серпня 2010 року залишено без розгляду, в іншій частині, тобто з 03 серпня 2010 року відкрито провадження.

Відповідно до ч. 4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач надав суду письмові заперечення, зазначаючи, що позивачка є працюючим пенсіонером, а доплата до пенсії нараховується тільки непрацюючим пенсіонерам, що проживає у зоні радіоекологічного контролю. Також при здійсненні нарахування позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та утримання від нарахування доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні радіоекологічного контролю, а також як дитині війни керувався Постановою КМУ № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та Постановою КМУ № 654 від 16 липня 2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», якими не передбачена виплата доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, що проживають у зоні радіоекологічного контролю, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, встановлена у розмірі 5 % прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а щомісячна соціальна державна допомога дитиням війни визначена у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем виплачувалась позивачу як дитині війни, надбавка до пенсії у розмірі лише 10 % прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а як пенсіонеру, який проживає у зоні радіоактивного забруднення, - додаткова пенсія у розмірі 5 % мінімальної пенсії за віком, доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні радіоактивного забруднення, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати взагалі не проводилась, хоча відповідно до записів у трудовій книжці позивачки з 01 грудня 2010 року вона такою являється.

Відповідно до пп. 4 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 8-2 від 30.04.2002 р. (у редакції Постанови правління за № 5-5 від 25.02.2008 р.), одним із основних завдань Управління є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюють за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Розмір підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при наявності у жінок 20 років страхового стажу, а у чоловіків - 25 років встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі ст.ст. 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у його редакції станом до внесення змін 28 грудня 2007 року, які визнані неконституційними рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), встановлюється щомісячна доплата до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Всупереч положенням ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. положення ст. 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено, а обчислення пенсій та підвищень, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюються відповідно до Постанови КМУ № 654 від 16 липня 2008 року, згідно з якою розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановлюється у розмірі 5 % мінімальної пенсії за віком, а доплата до пенсії за проживання у зоні радіоактивного забруднення не встановлюється взагалі, що є неконституційним.

ОСОБА_2 Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р. положення, що призупиняли дію норм, що встановлювали соціальні гарантії, були визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними, та втрачають свою чинність з дня їх ухвалення.

Відповідно до положень ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Підпунктом 20 п. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що закон про державний бюджет України - це закон, який затверджує повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

З цих же міркувань виходив Конституційний суд України, ухвалюючи рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р., зокрема, в п. 5.4 якого було встановлено, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Позивачем було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому, як дитині війни та непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії та всіх надбавок до неї, гарантованих у звязку з цим, а також забезпечити її виплату.

Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а Рішення Конституційного суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено, відповідач, як орган владних повноважень, відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

3гідно зі статтею 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за нанесену шкоду громадянам і зобов'язується відшкодувати її за порушення здоров'я або втрату працездатності громадянам і дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У свою чергу, згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою інститут проведення перерахунку періодичних соціальних виплат носить одноразовий характер, а вже самі соціальні виплати здійснюються на підставі цього перерахунку в подальшому на постійній основі, а тому неможливо обмежити кінцевою датою перерахунок та виплати, що на підставі нього здійснюються.

Позивачка набула право на доплату до пенсії як непрацюючий пенсіонер, що проживає у зоні радіоекологічного контролю, з часу, коли була звільнена з роботи, тобто з січня 2011 року, а тому в частині даної позовної вимоги за період з 03 серпня 2010 року по 30 листопада 2010 року необхідно відмовити в задоволенні позову.

Отже, відмова Відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті позивачу соціальної державної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також щомісячної доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, ст.ст. 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - є протиправною і такою, що суперечить Конституції України, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19, 22, 55, 95 Конституції України, ч. 2 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 9, 11, 39, 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя в Україні», ОСОБА_2 Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р., ОСОБА_2 Конституційного суду України за № 19-рп/2010 від 09 вересня 2010 р., ст.ст. 2, 4, 7, 9, 14, 23, 86, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку і забезпеченні виплати як дитині війни - щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні радіоактивного забруднення, - доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити перерахунок і забезпечити виплату ОСОБА_1: як дитині війни - щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії; як пенсіонеру, який проживає в зоні радіоактивного забруднення, - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, - починаючи з 03 серпня 2010 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити перерахунок і забезпечити виплату ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні радіоактивного забруднення, - доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 01 грудня 2010 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Я. Волчко