Справа № 820/12055/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 р. № 820/12055/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Крамаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування припису та постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області щодо складання акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 25.09.2015 № 00052; визнати протиправним та скасувати припис, винесений Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області до акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 25.09.2015 № 00052; визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 20.11.2015 за № 23-12 у розмірі 45825,00 грн; визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 20.11.2015 за № 23-13 у розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області щодо складання акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, припису та постанов є протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, у зв'язку із чим просив позов задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області проти позову заперечив, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірного припису та постанов, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа - ОСОБА_4, в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі направлення № 000077 на проведення перевірки від 24.09.2015 та згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю від 26.08.2015 №02/7-700-2015 Інспекцією з питань захисту прав споживачі у Харківській області здійснена позапланова перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 76-77). Підставою проведення перевірки стало звернення ОСОБА_4 від 14.08.2015 №1006/01/06 (а.с. 73-74).

25.09.2015 відповідачем складено акт №00052 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, в якому встановлено:

- в порушення ч. 3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" ФОП ОСОБА_1 відмовив ОСОБА_4 в реалізації її права безоплатного повторного виготовлення стели або повернення коштів сплачених ОСОБА_4;

- в порушення ч. 2 ст. 7 та п. 9 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" ФОП ОСОБА_1 не надав гарантовані зобов'язання ОСОБА_4;

- в порушення п. 6 та п. 12 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" у приміщенні, де ФОП ОСОБА_1 проводить приймання замовлень, на видному і доступному місці для замовників відсутня інформація про ціну продукції, а також найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживачів, а також проводить ремонт та технічне обслуговування (а.с. 79)

На підставі результатів перевірки позивачу до акту перевірки надано припис (який викладений в розділі IV акту перевірки), відповідно до якого зобов'язано ФОП ОСОБА_1 забезпечити наявність необхідної та доступної інформації для споживачів, що передбачена п. 6, п. 9, п. 12 ч. 1 т. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" та припинити обмеження права споживача ОСОБА_4, установленого ч. 3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" шляхом безоплатного виготовлення їй нової стели або повернення сплачених нею коштів. Про виконання припису необхідно повідомити Інспекцію до 15:00 год 20.11.2015.

Судом встановлено, що 20.11.2015 відповідачем винесено постанову про накладення ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" №23-12, якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 45825,00 грн (а.с. 19).

Також, 20.11.2015 відповідачем винесено постанову про накладення ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" №23-13, якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 340,00 грн (а.с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, визначає Порядок проведення перевірок у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затверджений Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012р. № 310 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2.8. вищевказаного Порядку встановлено, що під час проведення позапланової перевірки з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її здійснення, з обов'язковим зазначенням цих питань у направленні на проведення перевірки.

Аналогічна норма також закріплена у ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", так підставами для здійснення позапланових заходів зокрема є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи, що підставою для проведення позапланової перевірки стало звернення громадянки ОСОБА_4 до відповідача із відповідною заявою, то суд приходить до висновку, що предметом перевірки ФОП ОСОБА_1 могли бути лише питання, порушене у скарзі заявниці, щодо заміни пам'ятника, який було виготовлено позивачем.

Проте, в порушення даних норм чинного законодавства, посадовими особами відповідача здійснено перевірку і інших питань, які не стосувались скарги ОСОБА_4

Крім того, відповідно до п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1177, рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Відповідно до п.4.3. Порядку у разі коли суб'єкт господарювання своєчасно не надав письмового підтвердження про виконання припису щодо усунення виявлених порушень або не виконав такий припис, керівником органу з питань захисту прав споживачів приймається рішення про проведення повторної перевірки. За результатами повторної перевірки приймаються передбачені законодавством відповідні рішення.

В порушення вказаної норми, відповідачем не була призначена повторна перевірка, а одразу прийняті постанови про накладення стягнень передбачених статтею 23 закону України "Про захист прав споживачів". Підтвердженням того, що повторна перевірка не призначалась і не проводилась є той факт, що в самих постановах зазначено, що вони винесені на підставі акту від 25.09.2015 №00052. Тобто, спірні постановах прийнятих з порушенням процедури її прийняття, що визначена чинним законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що припис та постанови від 20.11.2015 за № 23-12 та № 23-13 винесені Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області винесені з порушенням норм чинного законодавства, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Поряд із тим, суд звертає увагу, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надавав ОСОБА_4 послуги з гравіювання пам'ятника, а не його виготовлення, що підтверджується наявною у матеріалах справи накладною №37 від 20.12.2012, виписаної ОСОБА_7 на ім'я позивача. Як вбачається із вказаної накладної, позивач замовляв послуги з переполірування пам'ятника, що вже знаходився у користуванні.

Таким чином, ОСОБА_4 не може вимагати від позивача заміну пам'ятника або повернення коштів саме за виготовлення пам'ятника, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надавав послуги саме з гравіювання.

Суд звертає увагу, що частиною 5 ст. 7 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві.

Так, відповідно до накладної від 05.12.2012 №119 строк виготовлення пам'ятника - лютий 2013 року. Із заявою про заміну пам'ятника або поверненню коштів ОСОБА_4 звернулась до ФОП ОСОБА_1 27.06.2015, тобто після сплину строків, встановлених ст. 7 Закону України "Про захист прав споживачів".

Поряд із тим, щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області щодо складання акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 25.09.2015 № 00052 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства зазначеними суб'єктами.

Отже, право на складання акту перевірки виникає у перевіряючого органу за наслідками її проведення, з урахуванням тих фактичних обставин, які встановлені в результаті проведення перевірки. При цьому неправомірність дій посадових осіб щодо складання акту перевірки може бути обумовлена або відсутністю самого факту проведення перевірки, за наслідками якої складено акт, або наявністю порушень процедури його складання. Таким чином, дії відповідача, пов'язані зі складанням самого акту перевірки не можуть бути визнані протиправними, оскільки це технічні дії, направлені на складання службового документа та відображення в ньому фактичних даних встановлених в ході такої перевірки, і такі дії окремо не можуть порушувати права позивача у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо складання відповідного акту за результатами перевірки є законними, а тому в цій частині позовних вимог позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в частині скасування припису від 25.09.2015 та постанов від 20.11.2015 за № 23-12 та № 23-13.

Згідно з ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування припису та постанов - задовольнити частково.

Скасувати припис, винесений Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області до акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 25.09.2015 № 00052.

Скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області від 20.11.2015 за № 23-12 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" у розмірі 45825 (сорок п'ять тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн 00 коп.

Скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області від 20.11.2015 за № 23-13 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" у розмірі 340 (триста сорок) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області (вул. Сумська, 45, м.Харків, 61022, ідентифікаційний код 37999772).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников