Справа № 806/5277/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м.Житомир справа № 806/5277/15

категорія 6.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування декларації,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати декларацію про готовність до експлуатації обєкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання та її реєстрацію від 02.07.2015 на підставі недостовірності інформації про обєкт. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому на праві власності належить 0,64 частина будинку № 59 по вулиці Шевченка в селі Вереси Житомирського району, інша частина указаного будинку належить його сестрі ОСОБА_2. Вказує, що останні два роки третьою особою проводяться будівельні роботи, які створюють неможливі та ненормальні умови для його проживання, так як останньою проводяться будівельні роботи без урахування будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент, тощо. Стверджує, що не надавав ніякого дозволу на проведення будівництва своїй сестрі. Також, в декларації про готовність обєкта до експлуатації зазначено, що ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частина будинку, що не відповідає дійсності. Наведені обставини, на переконання позивача, є підставою для скасування декларації про готовність до експлуатації обєкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання та її реєстрацію від 02.07.2015 на підставі недостовірності інформації про обєкт будівництва.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що у даному випадку має місце технічна помилка, допущена у декларації про готовність до експлуатації обєкта. Зазначила, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю може бути скасовано декларацію про готовність обєкта до експлуатації, і у даному випадку, відомості про розмір частини жилого будинку, до якого здійснена прибудова, не є інформацією, яка є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Представники третьої особи у судовому засіданні заперечили проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили про безпідставність доводів позивача про те, що ним не було надано дозволу на будівництво прибудови до жилого будинку. Також, вважають необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 проведено роботи з порушенням будівельних норм та правил, що призводить до руйнування його будинку, так як останній для захисту своїх прав та інтересів з приводу усунення перешкод у користуванні його майном, до компетентного суду не звертався, що свідчить про те, що відсутнє будь-яке заподіяння шкоди його інтересам.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 0,64 частини житлового будинку № 59 по вулиці Шевченка в селі Вереси Житомирського району, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.10.1996 та договором дарування частини житлового будинку від 21.04.2008 (а.с. 7, 8-9).

0,36 частини указаного житлового будинку належить на праві власності ОСОБА_2.

Зясовано, що 29.12.2012 інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_2 з будівництва прибудови до 1/2 частини житлового будинку за адресою: вул. Шевченка, 59, с. Вереси, Житомирський район за № ЖТ7 (а.с. 14-15).

02.07.2014 управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання з будівництва прибудови до 1/2 житлового будинку за № ЖТ78 (а.с. 16-18).

Не погодившись із реєстрацією указаної декларації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

За змістом частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частинами першою та другою статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно зі частинами першою та другою статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

У ході судового розгляду справи зясовано, що будівельні роботи з будівництва прибудови до частини будинку виконувались ОСОБА_2 після реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та за наявності рішення виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району № 59 від 20.09.2013, будівельного паспорта та доручення, завіреному секретарем Вересівської сільської ради Житомирського району (а.с. 78-85).

Згідно зазначеного доручення, ОСОБА_1 погодився на будівництво ОСОБА_2 добудови допоміжного приміщення до житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Вереси, вул. Шевченка, 59.

Встановлені обставини повністю спростовують доводи позивача про те, що він не надавав ніякого дозволу своїй сестрі на проведення будівництва прибудови до будинку.

При цьому, стверджуючи про недостовірність відомостей як у повідомленні про початок робіт, так і у декларації про готовність обєкта до експлуатації, позивач наголошує, що ОСОБА_2 зазначено про те, що прибудова здійснюється до 1/2 частини будинку, а не до його 0,36 частини. Наведені обставини, на його переконання, є безумовною підставою для скасування декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Однак, із такими доводами суд не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно зі частиною першою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 461.

За змістом пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Згідно пункту 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1, у разі, коли будівельні роботи виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, - за формою згідно з додатком 7. У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Пунктами 20, 21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів передбачено, що Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Також, пунктом 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів встановлено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Отже, вказаними нормами чинного законодавства визначено право інспекції скасувати реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключити запис про її реєстрацію з єдиного реєстру за наявності певних обов'язкових умов, а саме: виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, тобто недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

При цьому, під виявленням недостовірних даних у зареєстрованій декларації розуміється встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, і як наслідок, дана інформація повинна свідчити про те, що об'єкт є самочинним будівництвом.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 Цивільного кодексу України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо:

1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети;

2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;

3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, наявність однієї із умов, визначених у статті 376 Цивільного кодексу України, є підставою для ствердження, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом.

Дійсно, у декларації про готовність до експлуатації обєкта зазначено, що будівництво прибудови здійснюється до 1/2 частини житлового будинку, а не до 0,36 його частини.

Разом з тим, дані обставини жодним чином не стверджують, що прибудова є самочинним будівництвом.

У ході судового розгляду справи встановлено, що прибудова побудована саме до частини будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_2, що не заперечувалась позивачем.

На переконання суду, зазначені третьою особою у декларації про готовність до експлуатації обєкта відомості про розмір частини жилого будинку, до якого здійснена прибудова, є по суті технічною помилкою, порядок виправлення якої встановлено Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

З приводу доводів позивача про те, що указана прибудова побудована третьою особою з порушенням будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент, тощо, що створило неможливі та ненормальні умови для його проживання, слід зазначити наступне.

Суд констатує, що наведені твердження не підтверджені жодними доказами заподіяння шкоди позивачеві будівництвом вказаної прибудови до будинку з урахуванням того, що вказаний об'єкт перебував на земельній ділянці, яка належить третій особі на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.12.2008 ЯН№223564.

Слід зазначити, що за умови наявності між позивачем та третьою особою спору з приводу користування житловим будинком № 59 по вулиці Шевченка в селі Вереси Житомирського району, за наявності порушень прав та інтересів позивача саме третьою особою, позивач не позбавлений права на звернення до компетентного суду у встановленому законодавством порядку.

Між тим, з початку будівництва ОСОБА_2 прибудови до будинку, позивач щодо захисту своїх прав та інтересів з приводу усунення перешкод у користуванні його частиною будинку, до компетентного суду не звертався, що свідчить про те, що відсутнє будь-яке заподіяння шкоди інтересам позивача у ході будівництва третьою особою прибудови до будинку.

У відповідності до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено факт відсутності підстав, передбачених чинним законодавством, для скасування оспорюваної декларації.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 04 травня 2016 р.