Справа № 2а-1870/4907/12
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1870/4907/12
Провадження № 2-а/591/163/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.,

при секретарі - Тищенко К.О.

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Федеральна пасажирська компанія» до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 11 травня 2012 року першим заступником начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України підполковником Федорчуком А.В. винесена постанова № 128 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою накладено на ВАТ "Федеральна пасажирська компанія" штраф в сумі 8500 грн. 00 коп. Вважає постанову незаконною. Відповідач протиправно застосував норми національного законодавства України, оскільки міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень". ВАТ "Федеральна пасажирська компанія" не має статусу перевізника на території України та не може нести відповідальність за правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. Посадовими особами відповідача допущено процедурні порушення під час притягнення позивача до відповідальності. Просить скасувати постанову.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Про день та час слухання справи сповіщений належним чином. Згідно матеріалів справи проти позову заперечував. Вважає постанову № 128 від 11 травня 2012 року про накладення штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп. прийнятою у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи,суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року о 23 год. 30 хв. під час здійснення прикордонного контролю потягу № 16 сполученням "Ужгород - Москва" було виявлено громадянку України - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якої під час проходження паспортного контролю були відсутні документи на право перетину державного кордону - паспорт громадянина України, про що складено протокол № 530629 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень (а.с.48-50).

На підставі вказаного протоколу 11 травня 2012 року першим заступником начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України підполковником Федорчуком А.В. прийнята постанова № 128 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ВАТ "Федеральна пасажирська компанія" накладено штраф у розмірі 8500 грн. (а.с. 16-17).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення, міжнародних пасажирських перевезень", цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно ст. ст. 1,2 вказаного Закону, підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність - у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 22-1 Закону України "Про залізничний транспорт", під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов'язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред'явити їх перевізникові на його вимогу. Перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи. За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до п. 2 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. № 751, пункт пропуску через державний кордон - спеціально виділена територія на залізничних і автомобільних станціях, у морських і річкових портах, в аеропортах (на аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про прикордонний контроль", паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Урядом Російської Федерації та Урядом України про безвізові поїздки громадян Російської Федерації та України від 16.01.1997 р. «Громадяни держави однієї Сторони можуть в'їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди».

Так, згідно Додатку 2 Угоди (у формі обміну нотами) між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про внесення змін до Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації від 16 січня 1997 року (Угоду затверджено Постановою КМ № 1034 (1034-2007-п) від 08.08.2007р.) документом громадянина України для в'їзду, виїзду, перебування і пересування територією Російської Федерації є, зокрема, паспорт.

Відповідно до п. 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою КМУ № 2503-ХІІ від 26.06.1992 року (зі змінами та доповненнями) паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України паспортною службою органів внутрішніх справ після досягнення 16-річного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що громадянка України - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після досягнення 16-річного віку, мала надати при перетинанні Державного кордону паспорт громадянина України, замість свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу", підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, відсутність у громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час проходження паспортного контролю документів на право перетину державного кордону, а саме - паспорту громадянина України, суд вважає, що дії відповідача, пов'язані з прийняттям оскаржуваної постанови №128 від 11.05.2012 року , кореспондуються з вимогами ч.2 ст. 19 Конституції України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167 КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства «Федеральна пасажирська компанія» до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постановивідмовити в зв»язку з його необгрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова