Справа № 754/12702/14-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Вівдиченко Т.Р.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2014 року, позивач ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Деснянському районі м. Києва по відмові у проведенні перерахунку пенсії.

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва по нарахуванню і виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15% від мінімальної пенсії замість 30%.

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва нарахувати і виплачувати основну пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням заробітку за період роботи на ЧАЕС, без неправомірних обмежень, згідно приведеного розрахунку, та виплатити недоотриману різницю починаючи з 22.06.2014 року.

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва нарахувати і виплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру в 30% мінімальної пенсії за віком, та виплатити недоотриману різницю з 29.02.2014 року.

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва нарахувати і виплачувати доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 7% заробітку, та виплатити недоотриману різницю з 22.06.2014 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 додаткової пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю ОСОБА_3 у розмірі не нижче 30 % мінімальної пенсії за віком з 29.02.2014 року по 03.08.2014 року за виключенням проведених виплат. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року постанову Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 березня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного Суду України від 07 липня 2015 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2015 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року та постанову Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 додаткової пенсії у розмірі меншому ніж передбачено ст.51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити ОСОБА_3 перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі не нижче 30 % мінімальної пенсії за віком з 29.02.2014 року по 03.08.2014 року з урахуванням проведених виплат. В задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року дану справу прийнято до провадженні судді Ключковича В.Ю. та призначено до розгляду.

Відповідно до Постанови КМУ від 16.12.2015 р. № 1055, управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва реорганізовано шляхом злиття та утворено Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва.

Відповідно до ст. 55 КАС України в разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 55 КАС України та положення Постанови КМУ від 16.12.2015 р. № 1055, апеляційний суд ухвалив допустити заміну відповідача на його правонаступника - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали пенсійної справи, наданої відповідачем суду для огляду в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції другої категорії.

З 24.06.2009 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку як особа яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсія нарахована за загальною формулою і станом на дату подання заяви про перерахунок пенсії складала 1133 грн. 25 коп., в тому числі додаткова пенсія в розмірі 15% мінімальної пенсії.

11 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва з заявою в якій просив нарахувати йому пенсію як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії відповідно до норм Закону України «Про статус у соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частинах, які не суперечать Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок пенсії просив провести по 2-х складовій формулі. У заяві позивач навів розрахунок 1-ої складової пенсії та зазначив про те, що розрахунок другої складової ним не розраховується, оскільки друга складова у зв'язку з виходом його на пенсію у 2009 році значно менше. Також, у поданій 11.06.2014 заяві, позивач надав розрахунок додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Листом від 03.07.2014 управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відмовило позивачу у задоволені заяви від 11.06.2014 року.

Позивач вважаючи дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва по відмові в перерахунку пенсії відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і виплаті додаткової пенсії в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком неправомірними та такими, що порушують його конституційні права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та діям відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, а учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року в зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 5 років.

У відповідності до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року) визначено, що особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

На виконання вимог п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік», Кабінет Міністрів прийняв постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23 листопада 2011 року, що набрала чинності з 01 січня 2012 року, якою затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3- рп/2012 від 25.01.2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян слід застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід врахувати, що з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містив норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статті 51 даного Закону.

Кабінетом Міністрів України 25.03.2014 року прийнято Постанову № 112 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», якою внесено зміни до пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, відповідно до яких щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах:

1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам І групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам 1 групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні;

2)особам, що належать до категорій 2-4: особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, із змінами та доповненнями від 25.03.2014 року № 112, прийнята без обмеження терміну її дії, встановлені нею розміри соціальних виплат такими, що не відповідають наявним фінансовим ресурсам Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік, - не визнано.

Отже, з огляду на викладене, та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 49, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

31 липня 2014 року до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-УІІ, зокрема: доповнено Прикінцеві положення п.67, відповідно до яких установлено, що у 2014 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 року, № 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, № 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 року, № 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту «ж» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 року, № 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» (Відомості Верховної Ради України, 2000 року, № 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-УІІ, яким внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та відповідно до якого встановлено інші розміри виплати для осіб на яких поширюється Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» набрав чинності з 03.08.2014 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 має право на одержання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком саме за період з 29.02.2014 року по 03.08.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Даючи оцінку обставинам справи в частині доводів апелянта щодо нарахування і виплати основної пенсії відповідно до статті 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ з урахуванням заробітку на територіях радіоактивного забруднення, а також пільгового обчислення стажу роботи відповідно до частини 2 статті 56 цього Закону, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу , починаючи з 01 липня 2000 року. Заробітна плата за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Ключовим моментом в даному випадку є те, що згідно п.5 Постанови Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року будь-які призначення та перерахунки пенсії проводяться відповідно до поданої пенсіонером заяви.

Колегією суддів досліджено заяву ОСОБА_3 від 11.06.2014 року. З вказаної заяви вбачається вимога позивача щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити йому розрахунок пенсії згідно приведеного ним розрахунку по двоскладовій формулі.

Двоскладова формула - це розрахунок пенсії до 2004 року за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», а після 2004 року за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частинах, які не суперечать Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції вірно вказав, що наведений позивачем розрахунок 1-ї складової пенсії (який проводиться до 2004 року), проведений позивачем шляхом осучаснення середньої заробітної плати та застосуванням показника заробітної плати за 2008 року, без застосування обмеження максимального розміру трудових пенсій за віком визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року № 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», що вказує на хибність зазначеного розрахунку та не відповідність його діючому законодавству, яким визначено порядок пенсійного забезпечення громадян.

ОСОБА_3 в своїй заяві від 11.06.2014 року, яку він подав до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, не навів розрахунок 2-ї складової пенсії (після 2004 року).

Встановлено, що пенсія ОСОБА_3 призначена із стажем роботи 22 роки 3 місяці та 20 днів. Для розрахунку такої пенсії позивача у 2009 року був врахований стаж його роботи з 1976 року по 1998 року.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, згідно матеріалів пенсійної справи, після 2000 року у ОСОБА_3 відсутній стаж роботи.

Враховуючи, що позивач до управління із заявою, подання якої передбачено п.5 Постанови Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, щодо врахування стажу після 2000 року не звертався та не просив здійснити нарахування за понаднормовий стаж, у зв'язку з чим в управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відсутні правові підстави щодо проведення такого перерахунку пенсії за 2-ю складовою.

Встановлено, що ОСОБА_3 не звертався до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва із заявою про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва нарахувати та виплачувати йому доплату до пенсії за понаднормовий стаж у розмірі 7% заробітку, у зв'язку з чим підстав для задоволення позовних вимог в цій частині теж немає.

Аналізуючи висновки Верховного суду України в цій справі, норми законодавства, що регулює спірні правовідносини та обставини справи, колегія суддів, враховуючи, що позивач не звертався до управління із заявою щодо врахування стажу після 2000 року, а також щодо перерахунку пенсії і врахування понаднормового стажу, приходить до висновку про відсутність протиправних дій відповідача в цій частині позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку повністю не виконано.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 55, 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Замінити відповідача у справі з управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва на Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.05.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

Т.Р. Вівдиченко

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Борисюк Л.П.

Вівдиченко Т.Р.