Справа № 820/1170/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 квітня 2016 р. № 820/1170/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - Храновського А.І.,

відповідача - Діденко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС", звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області, в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд:

- Визнати протиправними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" з податку на додану вартість за січень 2016 з додатком №1, №5.

- Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" () з податку на додану вартість за січень 2016 року з додатками поданою датою її фактичного отримання та зобов'язати ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" () з податку на додану вартість за січень 2016 року в інформаційних базах ДФС ;

- Визнати протидії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання Договору про визнання електронних документів № 160920151 від 16.09.2015 в односторонньому порядку та зобов'язати ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити договір № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, необґрунтованими, безпідставними у зв'язку з відсутністю порушень з боку позивача податкового законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що дії ДПІ відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛЛІ-ПЛЮС» перебуває на обліку у Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області.

Судом встановлено, що між Позивачем та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було укладено договір № 160920151 від 16.09.2015 року про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку.

У відповідності до п. 1 цього договору, його предметом є визнання податкових документів податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

На виконання вказаних норм, позивачем до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було направлено 16.02.2016р. було направлено засобами поштового зв'язку звітну податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року, про що свідчить Квитанція поштового відділення № 624.

Судом встановлено, що Відповідачем на адресу позивача було направлено листи, в яких вказувалось, що податкова декларація з ПДВ за січень 2016р. року заповнена з порушенням: п 48.3, ст. 48 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., а саме вказана в деклараціях податкова адреса не відповідає дійсності.

Відповідачем також вказано, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити, як місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Повідомлено, що в податковій адресі вказаної, в вищезазначених деклараціях не зазначений район міста, що в свою чергу має розбіжність з базами даних ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Таким чином, податковим деклараціям з податку на додану вартість за січень 2016 року з додатком 5 «розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» був присвоєний статус «до відома», тобто віднесення податкової декларації «До відома» вказує на невизнання органом державної податкової служби декларації як податкової звітності.

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що згідно з вимогами п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/ або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Також, відповідно до п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положенням пункту 46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 48.3 ст. 48 даного Кодексу визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової декларації. Він включає: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми) тощо.

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У разі отримання податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, податковий орган у строки, встановлені пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, повинен надіслати платникові податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно пп. 49.8 ст. 49 Кодексу, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пункт 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України визначає, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до «Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

За таких обставин, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Суд також вказує, що на контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису, згідно з вимогами п. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України, а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. N 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за N 320/15011.

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Виходячи з умов договору про визнання електронних документів відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Відповідач, на думку суду, немає жодних підстав для розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до п.п. «в» п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами Ф електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису , відповідно до пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Також суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Проведення щоденного керування діяльністю особи (знаходження керівництва) та здійснення управлінням офісу за конкретною адресою не врегульовано законом та не може бути поставлене юридичній особі в якості обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження підприємства - позивача: 61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Вавилова, буд. 12, літ. А-2.

Матеріалами справи підтверджено, що зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність його за місцезнаходженням до ЄДРПОУ не вносились. Статус відомостей про юридичну особу підтверджений.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії податкового органу є не правомірними та такими, що порушують норми діючого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду докази правомірності своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є документально та нормативно обґрунтованими, законними, правомірними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" з податку на додану вартість за січень 2016 року з додатком №1, №5.

Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" () з податку на додану вартість за січень 2016 року з додатками поданою датою її фактичного отримання, та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" () з податку на додану вартість за січень 2016 року в інформаційних базах ДФС.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо розірвання Договору про визнання електронних документів №160920151 від 16.09.2015 в односторонньому порядку та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити договір №160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (юридична адреса: пр. Науковий, буд. 9, м. Харків, 61166, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛЛІ-ПЛЮС" (юридична адреса: вул. Вавилова, буд. 12, літ. "А-2", м. Харків, 61045, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2016 року.

Суддя О.М. Тітов