Справа № 802/252/16-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 квітня 2016 р. Справа № 802/252/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Горобця Д.Г.

представника третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельтабанк" Кадирова Владислава Володимировича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. (далі - відповідач) щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року та зобов'язати відповідача включити позивача до переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.01.2015 року між ним та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір № 007-01537-160115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США та Додаткову угоду № 1 до нього. На виконання умов договору на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_2, згідно з платіжним дорученням № 44434408 від 16.01.2015 року, зараховані грошові кошти, які надійшли з рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_3 в сумі 6000 доларів США. В подальшому, з листа тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" від 23.09.2015р., позивач дізнався про те, що його не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, оскільки уповноважена особа Фонду протиправно вважає, що договір банківського вкладу, укладений між ним та ПАТ "Дельта Банк", має ознаки нікчемності. Відтак за захистом своїх порушених прав та інтересів позивач вимушений звертатись до суду.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав адміністративний позов та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві.

Усною ухвалою суду від 28.03.2016р., із занесенням до журналу судового засідання, замінено первинного позивача - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельтабанк" Кадирова Владислава Володимировича, на належного - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельтабанк" Кадирова Владислава Володимировича.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях на адміністративний позов № 165 від 24.03.2016р. (Вхід. № 5888), в яких зазначено, що на виконання наказу уповноваженої особи Фонду № 408 від 29.05.2015 року була створена комісія та призначено проведення перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", укладених протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності окремих договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені після 51.01.2015 року. Так, комісією було встановлено, що дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ "Дельта Банк", обумовлювались тим, що сума грошових коштів на їх рахунках перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом. Тому для цих клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації банківської установи та реалізації його майна. Однією з таких операцій був правочин, укладений між банком та ОСОБА_3 16.01.2015 року. Зокрема, на виконання цього правочину кошти на депозитний рахунок позивача надійшли шляхом "дроблення" великого депозиту іншого клієнта банку - ОСОБА_5 Така банківська операція в дійсності не проводилась, натомість відбулось коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення підстав для виникнення у Фонду обов'язку здійснити виплати гарантованого відшкодування по вказаним операціям. Крім того, відповідно до постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних" банку було заборонено проведення будь-яки операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. При цьому керівників структурних підрозділів АТ "Дельта Банк" було повідомлено про обмеження здійснення певних операцій, встановлених вищевказаною постановою, 15.01.2015 року. Таким чином, укладення між банком та фізичними особами договорів банківського вкладу після 16.01.2015 року, за якими здійснювалось зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, яка полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Враховуючи наведене 16.09.2015 року Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ № 813, яким застосовано наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту) з підстав, визначених у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі і щодо договору, укладеного із позивачем. А тому, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Усною ухвалою суду від 28.03.2016р., із занесенням до журналу судового засідання, до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча як слідує з матеріалів справи, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Суд, керуючись ч. 2 ст. 128 КАС України, вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Під час судового розгляду справи суд встановив, що 16.01.2015 року між позивачем ОСОБА_3 (вкладник) та ПАТ "Дельта Банк" (банк) було укладено Договір № 007-01537-160115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника строком до 16.04.2015 року вклад у розмірі 6000 доларів США, відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2, щомісячно нараховує проценти за його користування за процентною ставкою 5,5% річних та зобов'язується повернути його.

Крім того, 16.01.2015 року між сторонами за Договором № 007-01537-160115 також укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до якої пункт 1.8 статті 1 Договору викладено у наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкрито в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, це договір вважається таким, що не був укладений".

Згідно з платіжним дорученням № 44434408 від 16.01.2015 року з поточного банківського рахунка ОСОБА_5 № НОМЕР_3 були перераховані кошти на банківський (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_3 в сумі 6000 доларів США.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", відповідно до якого з 03.03.2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 внесені зміни до рішення від 02.03.2015 № 51 щодо строку запровадження тимчасової адміністрації, який продовжено до шести місяців - з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. продовжено до 02.10.2015 року включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені законом, Кадирову В.В.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду № 408 від 29.05.2015 року, від 15.09.2015 року Договір банківського вкладу № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", визнано нікчемним.

Згідно з наказом Уповноваженої особи Фонду № 813 від 16.09.2015 року до Договору № 007-01537-160115 від 16.01.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", застосовано наслідки нікчемності договорів з підстав, передбачених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визнання відповідачем вищезазначеного договору нікчемним, не включення позивача до переліку вкладників і, як наслідок, до загального реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд керується такими мотивами.

Правовідносини, пов'язані з відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон № 4452-VI).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 5 статті 34 Закону передбачено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом пункту 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації уповноважена особа Фонду повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Крім того, уповноважена особа Фонду вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням (ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Як слідує з матеріалів справи, наказом уповноваженої особи Фонду № 813 від 16.09.2015 року до Договору № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", застосовано наслідки нікчемності договорів.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що правочин, вчинений між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", є нікчемним, оскільки банк уклав його на умовах, які передбачають надання переваг (пільг) окремому кредитору (ОСОБА_5.), прямо не передбачених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Перевіряючи правомірність такого рішення відповідача судом встановлено, що 30.10.2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних". Згідно з цією постановою АТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності банку і відновлення його фінансового становища запроваджено обмеження, зокрема заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як стверджує відповідач, інформацію про заборону здійснення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було доведено до відома керівників структурних підрозділів лише 15.01.2015 року. Таким чином, починаючи з 16.01.2015 року здійснення АТ "Дельта Банк" та його структурними підрозділами будь-яких банківських операцій за вже чинними договорами, внаслідок яких збільшується гарантована сума відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прямо заборонено рішенням Національного банку України, обов'язковим до виконання банками в силу вимог закону.

Разом з тим, документального підтвердження факту доведення вищезазначеної інформації до відома посадових осіб відділення ПАТ "Дельта Банк" у м. Вінниці відповідачем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суду не надано.

В силу положень ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України).

Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

За змістом положень статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Відтак, на переконання суду, у випадку запровадження ПАТ "Дельта Банк" певних обмежень (заборон) на вчинення банківських операцій, зокрема тих, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банк зобов'язаний був довести до відома своїх уповноважених представників (повірених осіб) про такі обмеження (заборони) чи припинити з ними правовідношення з приводу представництва інтересів банку у відносинах з клієнтами. Інакше відсутні підстави для висновку про те, що відповідні повірені особи діяли неправомірно чи з перевищенням своїх повноважень за довіреністю.

З огляду на викладене суд вважає безпідставними та не бере до уваги посилання відповідача на те, що внаслідок укладення спірного договору банківського вкладу було порушено вимоги постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", що є однією з підстав для висновку уповноваженої особи Фонду про визнання такого договору нікчемним.

Крім того, у ході розгляду справи встановлено, що зарахування коштів на банківський (депозитний) рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_2 в сумі 6000 доларів США відбулось шляхом їх безготівкового переказу з поточного банківського рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_3.

Факт списання вказаних коштів з рахунку третьої особи та їх перерахування банком на вкладний рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням 44434408 від 16.01.2015 року, яке міститься у матеріалах справи.

Надаючи оцінку правомірності здійснення ПАТ "Дельта Банк" цієї банківської операції, суд зазначає наступне.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначаються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-III від 05.04.2001 року.

Відповідно до ст. 1 цього Закону:

переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (п. 1.24);

сума переказу - кошти, відповідна сума яких внаслідок переказу має бути зарахована на рахунок отримувача або видана йому у готівковій формі (п. 1.41);

платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів (п. 1.32);

отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі (п. 1.23);

ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу (п. 1.15);

платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (п. 1.30).

Згідно з пп. 7.1.5 п. 7.1 ст. 7 Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону ініціювання переказу може здійснюватись за таким видом розрахункового документу як платіжне доручення.

При цьому клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа, які визначені цим Законом, для ініціювання переказу (п. 22.2 ст. 22 Закону № 2346-III).

Водночас згідно з п. 22.12 ст. 22 Закону ініціювання клієнтом банку переказу в інтересах третіх осіб може здійснюватися у випадках, передбачених законодавством.

Питання, пов'язані із внесенням грошових коштів на рахунок вкладника іншою особою регулюються статтею 1062 ЦК України. Так, частиною першою цієї статті визначено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1062 ЦК України).

Аналогічні за змістом положення закріплені також в Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженій постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року.

Відповідно до п. 10.12 цієї Інструкції кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Отже, за чинним законодавством зарахування грошових коштів на депозитний рахунок фізичної особи від іншої особи, в тому числі шляхом їх безготівкового переказу, можливе, але лише в тому випадку, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Додатковою угодою № 1 до Договору № № 007-01537-160115 банківського вкладу (депозиту) від 16.01.2015 року пункт 1.8 статті 1 Договору викладено у новій редакції та передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкрито в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, це договір вважається таким, що не був укладений.

Таким чином, умови вказаного договору банківського вкладу передбачали можливість перерахування коштів, які надійшли на ім'я власника вкладного рахунку від третьої особи.

Крім того, перерахування коштів, що становлять суму вкладу, відбулось у день укладення сторонами договору банківського вкладу (депозиту), а саме 16.01.2015 року.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що здійснення банком безготівкового переказу коштів в сумі 6000 доларів США з поточного рахунку ОСОБА_5 на вкладний (депозитний) рахунок позивача ОСОБА_3 відбулось з дотриманням вимог як цивільного законодавства, так і спеціальних нормативно-правових актів у банківській сфері, а також умов самого правочину, тобто правомірно.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що власник великого вкладу ОСОБА_5, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування Фондом коштів за вкладами, зокрема й на рахунок позивача ОСОБА_3, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування.

По-перше, кошти на депозитний рахунок позивача перераховувались з поточного, а не вкладного рахунку третьої особи, а тому висновок уповноваженої особи Фонду про те, що метою укладення спірного договору було "дроблення вкладу великого вкладника" суд оцінює критично.

По-друге, під час розгляду справи відповідачем не доведено того, що внаслідок укладення депозитного договору та внесення коштів на вкладний рахунок позивача було надано неправомірні переваги іншим третім особам.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак, уповноваженою особою Фонду, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним Договору № 007-01537-160115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 16.01.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Більше того, доводи відповідача переважно ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки згідно із ст. 159 КАС України судове рішення має бути законним і обґрунтованим.

Відтак дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 007-01537-160115 від 16 січня 2015 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, визнаються судом протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи наведене та беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів позивача, порушених протиправними діями суб'єкта владних повноважень, суд вважає можливим покласти на відповідача обов'язок включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року..

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України. При цьому, суд керується також положеннями п. 17. ч. 1 ст. 2 та ч. 8 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за змістом яких Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є працівником Фонду, за дії якого під час виконання ним своїх повноважень відповідальність несе Фонд.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна