Справа № 804/1920/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 рокусправа № 804/1920/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будмайстер і К» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі № 804/1920/15 за позовом Приватного підприємства «Будмайстер і К» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Будмайстер і К» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві, в якому просило:

- визнати протиправними дії щодо неприйняття як податкової звітності податкової декларації з ПДВ, додатків до них №1 - розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ (Д1), №5 - розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), реєстру виданих та отриманих податкових накладних ПП "Будмайстер і К" за серпень 2014р.;

- зобов'язати ДПІ відобразити показники податкової декларації з ПДВ, додатків до них №1 - розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ (Д1), №5 - розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), реєстру виданих та отриманих податкових накладних ПП "Будмайстер і К" за серпень 2014р. в картці особового рахунку;

- зобов'язати ДПІ внести показники податкової декларації з ПДВ, додатків до них №1 - розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ (Д1), №5 - розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), реєстру виданих та отриманих податкових накладних ПП "Будмайстер і К" за серпень 2014р., в тому числі зобов'язати відобразити в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України", автоматизованих інформаційних систем АІС "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі на рівні ДПІ України", АІС "Податковий блок" та інших податкових базах суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ за вказані періоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ним вдруге 09.10.2014 року була направлена на адресу відповідача кур'єрською службою податкова декларація з ПДВ за серпень 2014р., що підтверджується відміткою про її отримання службовими особами податкового органу. Проте вказану податкову декларацію податковий орган не прийняв, показники вказаної декларації у інформаційних базах податкового органу і у картці особового рахунку не відобразив. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки податкова декларація з ПДВ за серпень 2014р. не містить будь-яких порушень вимог ст.ст.46,48,49 Податкового кодексу України, а відтак підстав для її неприйняття у контролюючого органу відсутні.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на те, що податкова декларація з ПДВ за серпень 2014р. була направлена на адресу ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві з допомогою кур'єрської служби згідно кур'єрської транспортної накладної №0017136 від 09.10.2014р., проте

з транспортної накладної не вбачається, що кур'єрською службою була доставлена до органів податкової служби саме податкова декларація позивача з ПДВ за серпень 2014р. з урахуванням того, що позивачем не надано суду опису вкладення даного відправлення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Приватне підприємство «Будмайстер і К» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Позивач вказує на протиправність дій податкового органу щодо неприйняття податкової декларації ПП «Будмайстер і К» з огляду на те, що будь-яких порушень у оформленні чи порядку подання такої декларації позивачем допущено не було.

Посилання податкового органу на неможливість встановлення місцезнаходження платника податків у відповідності до чинного Податкового кодексу України не є підставою для відмови у прийнятті декларації.

Повторна відмова контролюючого органу у прийнятті податкової декларації з огляду на анулювання статуту платника податку на додану вартість не відповідає дійним обставинам справи, оскільки останній період, за який позивач зобов'язаний здійснити розрахунок податку на додану вартість, подати податкову декларацію та сплатити до бюджету суму податку є період з 01.08.2014 року по 29.08.2014 року. А відтак, позивачем вірно подано податкову звітність з податку на додану вартість за серпень 2014 року, оскільки в такий період ПП «Будмайстер і К» діяв як платник ПДВ.

Заперечень на апеляційну скаргу від відповідача не надходило, проте у запереченнях на адміністративний позов, що надійшли до суду після прийняття рішення по суті, податковий орган не спростовує факту подання позивачем податкових декларацій, у прийнятті яких податковим органом було відмовлено з огляду на неможливість встановлення місцезнаходження підприємства та виключення позивача з реєстру платників податку на додану вартість.

Як зазначає відповідач, у відповідності до вимог п.48.3 та 48.4 ст.48 Податкового кодексу України до податкової декларації висуваються вимоги щодо наявності обов'язкових реквізитів, серед яких, зокрема, і місцезнаходження декларанта. Проте, під час перевірки даних податкової декларації було встановлено, що підприємство зазначило адресу, за якою фактично відсутнє. Відмовляючи у прийнятті такої декларації, податковий орган діяв у відповідності до вимог податкового законодавства, та порушення прав і інтересів позивача не допускав.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції, Приватне підприємство "Будмайстер і К" зареєстроване як юридична особа 01.04.2009р. за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, буд.3-А станом на 16.04.2014р. та за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд.2 станом на 05.01.2015р. Станом на серпень-вересень 2014р. підприємство перебувало на обліку як платник податків у Державній податковій інспекції у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві, та є платником податку на додану вартість, що підтверджується копіями статутів, копіями витягів з ЄДРПОУ, копією довідки статистики від 29.07.2014р. та копією свідоцтва платника ПДВ (а.с. 11-47).

22.09.2014 року Приватним підприємством "Будмайстер і К" до ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві направлено поштою податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року. Податковий орган листом-повідомленням про невизнання податкової звітності №10097/10/26-51-18-04-10 від 25.09.2014 року відмовив у прийнятті декларації, пославшись на те, що згідно реєстраційних даних позивачем недостовірно зазначено обов'язковий реквізит - місцезнаходження платника податків.

Згідно кур'єрської транспортної накладної №0017136 від 09.10.2014р. позивач повторно направив на адресу ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з ПДВ за серпень 2014р., заповнену 04.10.2014р., з додатками до декларації, яка була отримана податковим органом 09.10.2014р. (а.с.51-78).

Відповідач не прийняв податкову декларацію з ПДВ за серпень 2014р. від 04.10.2014р. та не відобразив показники зазначеної податкової звітності позивача у інформаційних базах податкової інспекції та картці особового рахунку позивача, про що позивачу стало відомо від контрагентів, з посиланням на те, що з 29.08.2014 року позивача виключено з реєстру платників податку на додану вартість.

Позивач, посилаючись на протиправність дій контролюючого органу щодо неприйняття як податкової звітності податкової декларації з ПДВ за серпень 2014р. з додатками, невідображення показників декларації у картці особового рахунку та невнесення до податкових баз задекларованих сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ, звернувся до суду за їх оскарженням.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до положень пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, одним з обов'язків платника податку є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податкова декларація з податку на додану вартість, відповідно до п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Вимоги щодо складання податкової декларації та її подання до податкового органу, визначені в Главі 2 Розділу ІІ названого Кодексу.

Так, статтею 48 Податкового кодексу України закріплено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1).

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 вказаного кодексу, податкова декларація повинна містити наступні обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За пунктом 48.7 статті 48 кодексу, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Із матеріалів справи вбачається, що як на підставу для відмови у невизнанні податкової декларації позивача з податку на додану вартість за серпень 2014 року податковою звітністю, відповідач посилається на недостовірність зазначених позивачем відомостей про місцезнаходження підприємства.

Згідно пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини першої ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

У поданій податковій декларації позивачем зазначено, що його податкова адреса: 02600, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3-А. (а.с.51-54)

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 29.07.2014 року, тобто на період подання податкової декларації за серпень 2014 року, місцезнаходженням ПП «Будмайстер і К», станом є м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3-А. (а.с.45-46)

Таким чином, адреса, зазначена позивачем в податковій декларації, відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

При цьому, в обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач зазначив, що підставою для відмови у прийнятті спірної декларації стало те, що приватне підприємство фактично відсутнє за вказаним місцезнаходженням.

Проте, колегія суддів зазначає, що встановлення факту відсутності юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Проте незнаходження юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не може бути перешкодою для подання до податкового органу податкових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом, і не може бути передумовою для невизнання податкової декларації платника.

З огляду на викладене, слід дійти висновку щодо порушення відповідачем порядку прийняття податкової декларації.

Щодо посилань контролюючого органу на виключення ПП «Будмайстер і К» з реєстру платників податку на додану вартість як підставу відмови у прийнятті податкових декларацій з податку додану вартість за серпень 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 203.1 статті 200 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, відповідно до п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Таким чином, для платника податку, податкова реєстрація якого анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання. Водночас, такий платник податків зобов'язаний подати податкову декларацію за останній звітний (податковий) період протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця у якому анульована його податкова реєстрація.

З матеріалів справи вбачається, що реєстрація ПП «Будмайстер і К» як платника податку на додану вартість анульована 29.08.2014 року за самостійним рішенням податкового органу.

А відтак, останній період, за який позивач зобов'язаний здійснити розрахунок податку на додану вартість, подати податкову декларацію та сплатити до бюджету суму податку є період з 01.08.2014 року по 29.08.2014 року. Таким чином, останнім днем подання податкової звітності є 20 вересня 2014 року.

Відповідно до частини 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих ним рішень щодо відмови у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014 року, поданої ПП «Будмайстер і К».

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності по п.п.49.13 у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином захист прав позивача полягає у визнанні протиправною відмови Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками, та визнанні податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками такою, що подана Приватним підприємством «Будмайстер і К» 09.10.2014 року.

В той же час, вимоги позивача щодо включення показників податкової звітності до електронних баз даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України", автоматизованих інформаційних систем АІС "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі на рівні ДПІ України", АІС "Податковий блок" та інших податкових базах, є передчасними, оскільки у разі наявності спору щодо прийняття податкової звітності, обов'язок щодо такого включення виникає у податкового органу з моменту винесення постанови суду щодо визнання протиправною відмови у прийнятті відповідної декларації.

Згідно ч.2 ст.11 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не врахував наведені обставини та прийняв рішення, що не відповідає обставинам справи з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного вище, апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будмайстер і К» слід задовольнити частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року скасувати. Адміністративний позов задовольнити частково. Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві прийняти податкову декларацію Приватного підприємства «Будмайстер і К» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками.Податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками визнати такою, що подана Приватним підприємством «Будмайстер і К» 09.10.2014 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будмайстер і К» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі № 804/1920/15 - скасувати. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві прийняти податкову декларацію Приватного підприємства «Будмайстер і К» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками. Податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками визнати такою, що подана Приватним підприємством «Будмайстер і К» 09.10.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Постанову складено у повному обсязі 29.04.2016р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун