Справа № 2а-7498/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2011 року № 2а-7498/11/2670

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Київського міського центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення незаконно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 незаконно отриманих коштів в розмірі 699,44 грн.

Ухвалою суду від 16 червня 2011 року поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

Під час розгляду справи судом досліджувалося питання щодо місця проживання ОСОБА_1, оскільки згідно витягу та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 13 липня 2011 року місце проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1: АДРЕСА_1, проте, згідно даних паспорту, копію якого залучено до матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 11 липня 2006 року за адресою: АДРЕСА_2.

Судом 25 липня 2011 року направлено судовий запит до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві з метою отримання інформації щодо перереєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, на який 20 вересня 2011 року через канцелярію суду надійшла відповідь.

Як вбачається з листа Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12 серпня 2011 року № 53/7148 ОСОБА_1 з 11 липня 2006 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач в судові засідання не зявився, пояснення чи заперечення по суті позовних вимог не надав.

Судом направлялися повістки про виклик до суду на 14 липня 2011 року, 25 липня 2011 року, 17 жовтня 2011 року та на 2 листопада 2011 року на адресу, за якою зареєстрований ОСОБА_1, проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, суд направляв повістку про виклик до суду на 14 вересня 2011 року на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте поштова кореспонденція також повернулася до суду з відміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання».

Як вбачається з довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 12 січня 2007 року Ленінською районною державною адміністрацією у м. Севастополі проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням.

Представник позивача під час розгляду справи підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Пункт перший статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання та неявку представника відповідача, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні та на основі наявних матеріалів справи.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на закони України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення», Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 13 лютого 2009 року № 60/62 та зазначає, що ОСОБА_1 незаконно отримав матеріальну допомогу по безробіттю в розмірі 699,44 грн., оскільки під час перебування на обліку в Голосіївському районному центрі зайнятості як безробітний працював в Національному авіаційному університеті з 1 вересня 2009 року та отримував дохід в четвертому кварталі 2009 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

26 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю згідно з діючим законодавством. При цьому, ОСОБА_1 в заяві зазначив, що він не працює, не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, не працює за сумісництвом, пенсію не отримує, земельного паю не має, не має особистого селянського господарства, не здає у найм приміщення (квартиру, земельну ділянку тощо), не отримує інших передбачених законодавством доходів, не працює за цивільно-правовою угодою та не є найманим працівником.

Наказом № 7723 від 26 жовтня 2009 року Голосіївським районним центром зайнятості ОСОБА_1 надано статус безробітного у звязку з відсутністю підходящої роботи та призначено допомогу по безробіттю застрахованим особам з 26 жовтня 2009 року по 8 листопада 2009 року відповідно до статей 22 та 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та пункту 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 22 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1533-ІІІ) застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Згідно статті 23 Закону № 1533-ІІІ застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затверджений Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Наказом № 8035 від 9 листопада 2009 року Голосіївського районного центру зайнятості ОСОБА_1 знято з обліку відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних: у звязку з самостійним працевлаштуванням з 9 листопада 2009 року.

На підставі наказу Голосіївського районного центру зайнятості м. Києва № 8034 від 9 листопада 2009 року ОСОБА_1 припинено виплату по безробіттю відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»: у звязку з самостійним працевлаштуванням з 9 листопада 2009 року.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 31 Закону № 1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Згідно абзацу 2 підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219 громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи - підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата видачі та номер реєстраційного свідоцтва, дата укладення цивільно-правового договору.

Згідно пункту 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62 (далі Порядок № 60/62), перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів.

Таким чином, Голосіївським районним центром зайнятості отримано інформацію Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва, згідно якої відповідач в четвертому кварталі 2009 року отримував доходи в Національному авіаційному університеті.

На підставі зазначених даних, Голосіївський районний центр зайнятості звернувся до Соломянського районного центру зайнятості із проханням провести перевірку щодо перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з Національним авіаційним університетом.

Соломянським районним центром зайнятості за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»складений акт № 221 від 2 вересня 2010 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював в Національному авіаційному університеті з 1 вересня 2009 року (наказ № 523/К/К від 15 вересня 2009 року) по 30 червня 2010 року строково, за сумісництвом.

Згідно підпункту «а» пункту 3 статті Закону України від 01.03.1991 № 803-ХІІ «Про зайнятість населення»(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 803-ХІІ) в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах та працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб.

Відповідно до статті 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно довідки Київського міського центру зайнятості від 20 вересня 2009 року № 24-4045, ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітний в Голосіївському районному центрі зайнятості отримав допомогу по безробіттю в жовтні 2009 року 299,76 грн. та в листопаді 2009 року 399,68 грн.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 60/62 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти (пункт 7 Порядку № 60/62).

21 вересня 2010 року Голосіївський районний центр зайнятості направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення про необхідність повернення коштів в розмірі 699,44 грн. на розрахунковий рахунок Київського міського центру зайнятості, проте кошти повернуті не були.

Спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку (стаття 39 Закону № 1533-ІІІ).

Відповідно до статті 23 Закону № 803-XII контроль за додержанням законодавства України про зайнятість населення здійснюється місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад, відповідними державними органами, інспекціями служби зайнятості та профспілковими об'єднаннями.

Згідно Положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого Директором Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України 05 травня 1997 року, Київський міський центр зайнятості є місцевим органом державної виконавчої влади та місцевим органом державної служби зайнятості, на який, зокрема, покладено обовязок обліку та звітності про витрати коштів з державного фонду сприяння зайнятості населення.

Беручи до уваги те, що під час отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 працював в Національному авіаційному університеті та отримав заробітну плату, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Київського міського центру зайнятості задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: 03040, АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Київського міського центру зайнятості (юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-б, р/р 0001 в Головному управлінні Державного казначейства України в м. Києві, МФО 820019, код 03491091) незаконно отримані кошти в розмірі 699 (шістсот девяносто девять) грн. 44 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева