Справа № 802/252/16-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

26 квітня 2016 р. Справа № 802/252/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Горобця Д.Г.

представника третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_3

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельтабанк" Кадирова Владислава Володимировича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року та зобов'язання відповідача включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

08.04.2016р. до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі ст. 157 КАС України, оскільки, як вважає відповідач, справу не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства. Клопотання обґрунтоване тим, що у подібних правовідносинах постановою Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі № 826/2043/15 закрито провадження в адміністративній справі, оскільки суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Представник відповідача в судовому засіданні вказане клопотання підтримав та просив закрити провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо закриття провадження у справі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча, як слідує з матеріалів справи, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Ознайомившись з клопотанням представника відповідача, заслухавши з цього приводу думку представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстав для закриття провадження у даній справі немає виходячи з наступного.

Так, в силу положень пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 КАС України).

Заявляючи клопотання про закриття провадження у цій справі, відповідач посилається на постанову Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі № 826/2043/15, якою було закрито провадження в адміністративній справі з тих мотивів, що, на думку Верховного Суду України, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому спір у справі, яка розглядалась Верховним Судом України, виник між управлінням Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" Куреним О.В. та стосувався питання не включення грошових вимог Пенсійного фонду України до реєстру вимог кредиторів.

Натомість публічно-правовий спір у цій адміністративній справі стосується оскарження фізичною особою, як вкладником, дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., як суб'єкта владних повноважень, вчинених ним під час здійснення ним владних управлінських функцій, які полягали у визнанні Договору № 007-01537-160115 від 16.01.2015 року нікчемним і, як наслідок, не включенні позивача до реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, сторони та предмет спору у даній справі є відмінними від тих, що розглядались Верховним Судом України.

Тому висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі № 826/2043/15, безпосередньо не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами у цій адміністративній справі та не вказують на необхідність закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Крім того, суд зауважує, що згідно з ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішенням Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року у справі громадянки ОСОБА_6 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Такі скарги підлягають безпосередньому розгляду в судах незалежно від того, що прийнятим раніше законом міг бути встановлений інший порядок їх розгляду (оскарження до органу, посадової особи вищого рівня по відношенню до того органу і посадової особи, що прийняли рішення, вчинили дії або допустили бездіяльність).

Зміст вищевказаної конституційної норми відображений і у частині 1 статті 6 КАС України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Також відповідно до ч. 3, 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується, а відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, забороняється.

У цьому зв'язку суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Церква села Сосулівка проти України" від 28.02.2008 року, яким констатовано порушення гарантованого статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини права заявника на доступ до суду у зв'язку з відмовою національних судів розглянути його скаргу по суті.

Відтак, на переконання суду, закриття провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України без роз'яснення позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, є недопустимим.

Обґрунтовуючи своє клопотання відповідач не зазначає, до суду якої юрисдикції повинен звернутися позивач з відповідними позовними вимогами у випадку закриття провадження в адміністративній справі.

Водночас характер спірних правовідносин та склад їх учасників вказують на те, що судове оскарження рішень (дій, бездіяльності) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., неможливе в порядку іншого судочинства, ніж адміністративне.

Аналогічної позиції дотримується Пленум Вищого адміністративного суду України, який у пункті 25 постанови від 20.05.2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" роз'яснив, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Вказана позиція додатково підтверджена листом Вищого адміністративного суду України від 25.07.2014 року № 992/11/14-14.

З огляду на викладене клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 186, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у адміністративній справі № 802/252/16-а - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна