Справа № 819/90/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/90/16

05 травня 2016 р.м. Тернопіль
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І. , судді Шульгача М. П. , судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Гнатишин І.З.

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача Державного агенства лісових ресурсів України ОСОБА_4, довіреність №4 від 05.01.2016 року та ОСОБА_5, довіреність №15 від 04.02.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного агенства лісових ресурсів України, ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання назаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного агенства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування наказу Державного агенства лісових ресурсів України № 2-К "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М." від 11.01.2016 року і поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства з 11.01.2016 року.

Уточнивши позовні вимоги просить також визнати незаконним та скасувати наказ Державного агенства лісових ресурсів України №175-к від 07 квітня 2016 року "Про зміну формулювання причин звільнення".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ Державного агенства лісових ресурсів України від 11.01.2016 року № 2-К "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М." містить висновок про його нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності за пунктом 5 статті 40 Кодексу законів про працю України на підставі листків непрацездатності від 30.12.2014 року серії АГД № 992892, від 12.01.2015 року серії АГА № 231127, від 17.06.2015 року серії АГА № 216862, від 02.07.2015 року серії АГЛ № 637937, від 24.07.2015 року серії АГС № 512989, від 02.10.2015 року серії АГФ № 052129, від 15.10.2015 року серії АВС № 895592, від 09.11.2015 року серії АВС № 895674, а також листа-погодження Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.12.2015 року № 37-25-4-7/21070, листа-погодження ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 15.12.2015 року № 01-5890/13-05. Однак, в оспорюваному наказі не міститься посилання на конкретний часовий проміжок нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, а підсумовування періодів перебування на лікарняному по вказаних листках непрацездатності не дає можливості застосування пункту 5 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Крім того, наказом Державного агенства лісових ресурсів України №175-к від 07 квітня 2016 року "Про зміну формулювання причин звільнення" внесено зміни до наказу Державного агенства лісових ресурсів України від 11.01.2016 року № 2-К "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М." виклавши формулювання причини звільнення в наступній редакції: "ОСОБА_2 - начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства звільнити із займаної посади 11.01.2016 року за прогул без поважних причин (відсутність на роботі в період з 14 по 30 листопада 2015 року, крім вихідних днів 21,22,28,29 листопада) за пунктом 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Проте, не було враховано, що згідно наказу ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства № 29-В/К від 18.08.2015 року позивач перебував у відпустці із 19.08.2015 року до 18.10.2015 року, але оскільки стан непрацездатності в період з 21.09.2015 року до 02.10.2015 року (12 днів згідно листка непрацездатності від 02.10.2015 року серії АГФ № 052129) та з 15.10.2015 року по 18.10.2015 року (4 дні згідно листка непрацездатності від 15.10.2015 року серії АВС № 895592) перервав основну відпустку, тому після закінчення лікування 14.11.2015 року на підставі частини четвертої статті 80 Кодексу законів про працю України, статті 11 Закону України "Про відпустки" продовжив перебування у відпустці з 14.11.2015 року по 29.11.2015 року, а 30.11.2015 року приступив до роботи. Наведений наказ є незаконним і з тих підстав, що дисциплінарне стягнення накладено під час тимчасової непрацездатності - листок непрацездатності від 28.12.2015 року серії АГЩ № 131578, виданий ОСОБА_1 обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею про те, що позивач в період з 29.12.2015 року по 18.01.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів, викладених у заяві та просять задовольнити.

Представники відповідача Державного агенства лісових ресурсів України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, свою позицію виклали в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи та пояснили, що відповідачем правомірно видано наказ від 11.01.2016 року №2-к "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М.", так як тимчасова непрацездатність позивача складала більше 4-х місяців підряд. Однак, 07.04.2016 року до Державного агенства лісових ресурсів України надійшов лист ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства від 07.04.2016 року № 01-2/299 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 з 19.10.2015 року по 30.11.2015 року був відсутній на роботі. Так, згідно листа Державного агенства лісових ресурсів України від 18.08.2015 року №10-07/1/6030-15 ОСОБА_2 погоджено надання відпустки на 59 календарних днів, про що ОСОБА_1 обласним управлінням лісового та мисливського господарства видано наказ від 18.08.2015 року №29-В/ОСОБА_6 виходу на роботу після закінчення відпустки мало бути 19.10.2015 року, проте позивач в період з 19.10.2015 року по 30.10.2015 року на роботі був відсутній, з яких з 16.10.2015 року по 30.10.2015 року (крім вихідних днів 21,22,28,29 листопада) без поважних причин. Наказ щодо перенесення на період з 14.11.2015 року по 29.11.2015 року невикористаної частини відпустки, яка була перервана в зв'язку із тимчасовою непрацездатністю, не видавався. Враховуючи викладене, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства в судове засідання повторно не з'явився, подав заяву про слухання справи по суті у його відсутності та вирішити позов ОСОБА_2 згідно чинних вимог законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Згідно Положення про Державне агенство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року № 521 Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Відповідно до підпункту 14 пункту 11 вказаного Положення Голова Держлісагентства призначає на посади за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства і головами відповідних місцевих держадміністрацій, звільняє з посад керівників територіальних органів Держлісагентства.

Наказом Держлісагентства від 31.01.2013 року № 52 "Про переведення начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2" на виконання наказу Держлісагенства від 08.11.2012 року № 385 "Про утворення територіальних органів Державного агенства лісових ресурсів України " (із змінами) пунктом 1 звільнено ОСОБА_2 Миколайовича31.01.2013 року з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства в порядку переведення до новоутвореного ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства за п.5 ст.36 КЗпП України, а пунктом 2 ОСОБА_2 призначено з 01.02.2013 року в порядку переведення на посаду новоутвореного ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства, як такого, що перебуває у кадровому резерві, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Пунктом третім даного наказу підтверджено, що державному службовцеві 4 категорії ОСОБА_2 31.12.2004 року присвоєно 7 ранг.

11.01.2016 року наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 2-К "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М." ОСОБА_2 - начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства звільнено із займаної посади 11.01.2016 року за нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності за пунктом 5 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою стали листи тимчасової непрацездатності ОСОБА_2, видані ОСОБА_1 міським комунальним закладом "Центр первинної медико-санітарної допомоги" від 30.12.2015 року серії АГД № 992892, від 17.06.2015 року серії АГА № 216862, від 02.07.2015 року серії АГЛ № 637937; листи тимчасової непрацездатності ОСОБА_2, видані Бучацькою ЦКРЛ від 12.01.2015 року серії АГА № 231127, від 15.10.2015 року серії АВС № 895592, від 09.11.2015 року серії АВС № 895674; лист тимчасової непрацездатності ОСОБА_2, виданий Львівською обласною лікарнею від 24.07.2015 року серії АГС № 512989; лист тимчасової непрацездатності ОСОБА_2, виданий Рівненським обласним спеціалізованим диспансером радіоактивного захисту населення від 02.10.2015 року серії АГФ № 052129; лист-погодження Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.12.2015 року № 37-25-4-7/21070, лист-погодження ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 15.12.2015 року № 01-5890/13-05.

Пункт 5 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Застосування пункту 5 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачає одночасну наявність двох складових диспозиції цієї правової норми - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з'являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу, відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи.

Частиною 3 ст. 40 КЗпП України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Аналіз листів тимчасової непрацездатності ОСОБА_2, виданих ОСОБА_1 міським комунальним закладом "Центр первинної медико-санітарної допомоги" від 30.12.2015 року серії АГД № 992892, від 17.06.2015 року серії АГА № 216862, від 02.07.2015 року серії АГЛ № 637937; виданих Бучацькою ЦКРЛ від 12.01.2015 року серії АГА № 231127, від 15.10.2015 року серії АВС № 895592, від 09.11.2015 року серії АВС № 895674; виданого Львівською обласною лікарнею від 24.07.2015 року серії АГС № 512989; виданого Рівненським обласним спеціалізованим диспансером радіоактивного захисту населення від 02.10.2015 року серії АГФ № 052129 та підсумовування періодів перебування на лікарняному: 1) з 30.12.2014 року по 15.01.2015 року (1 місяць 15 днів), 2) з 17.06.2015 року по 26.06.2015 року (10 днів), 3) з 02.07.2015 року по 24.07.2015 року (23 днів), 4) з 21.09.2015 року по 02.10.2015 року (12 днів), 5) з 15.10.2015 року по 13.11.2015 року (30 днів), свідчить про відсутність факту нез'явлення на роботу позивача протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Крім того, вихід на роботу хоч б на один день перериває чотиримісячний строк і в подальшому має обчислюватись заново, а підсумовувати періоди неявки на роботу внаслідок тимчасової непрацездатності тривалістю менше чотирьох місяців не допускається.

Наказом Державного агенства лісових ресурсів України №175-к від 07 квітня 2016 року "Про зміну формулювання причин звільнення" внесено зміни до наказу Державного агенства лісових ресурсів України від 11.01.2016 року № 2-К "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М." виклавши формулювання причини звільнення в наступній редакції: "ОСОБА_2 - начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства звільнити із займаної посади 11.01.2016 року за прогул без поважних причин (відсутність на роботі в період з 14 по 30 листопада 2015 року, крім вихідних днів 21,22,28,29 листопада) за пунктом 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Правовідносини у сфері проходження державної служби регулюються Конституцією України, Законом України "Про державну службу", Кодексом законів про працю України та прийнятими на їх підставі нормативними актами.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Звільнення за вчинення прогулу (у тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) є дисциплінарним стягненням і повинне здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Статтею 147 Кодексу законів про працю України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Як передбачено частиною 1 статті 147-1 Кодексу законів про працю України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України визначений наступний порядок застосування дисциплінарних стягнень.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Статтею 14 Закону України "Про держану службу" встановлено особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців, зокрема те, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Досліджуючи прогул позивача без поважних причин (відсутність на роботі в період з 14 по 30 листопада 2015 року, крім вихідних днів 21,22,28,29 листопада) суд враховує наступне, що згідно наказу ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства від 18.08.2015 року № 29-В/К "Про надання основної щорічної відпустки ОСОБА_2М." відповідно до ст.26 Закону України "Про відпустки" позивач вибув у відпустку строком на 59 календарних днів із 19.08.2015 року по 18.10.2015 року включно, враховуючи погодження Держлісагенства України № 10-07/1/6030-15 від 18.08.2015 року.

Під час перебування у вказаній відпустці ОСОБА_2 знаходився на лікарняному, а саме з 21.09.2015 року до 02.10.2015 року (12 днів згідно листка непрацездатності від 02.10.2015 року серії АГФ № 052129, виданого Рівненським обласним спеціалізованим диспансером радіоактивного захисту населення ) та з 15.10.2015 року по 18.10.2015 року (4 дні згідно листка непрацездатності від 15.10.2015 року серії АВС № 895592, виданого Бучацькою ЦКРЛ), тому правомірно після закінчення лікування - 14.11.2015 року (згідно листка непрацездатності від 15.10.2015 року серії АВС № 895592 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.10.2015 року по 08.11.2015 року, а згідно листка непрацездатності від 09.11.2015 року серії АВС № 895674 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.11. по 13.11.2015 року) продовжив перебування у відпустці з 14.11.2015 року по 29.11.2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 80 Кодексу законів про працю України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Частиною четвертою статті 80 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України "Про відпустки". Така позиція закріплена також у статті 11 Закону України "Про відпустки".

Твердження позивача про те, що 30.11.2015 року він приступив до роботи підтверджене зібраними по справі доказами, зокрема наказом ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства від 30 листопада 2015 року № 66 "Про надання допомоги лісогосподарським підприємствам у відведенні лісосічного фонду 2016 року", підписаного начальником управління ОСОБА_2, завізованими позивачем листами "Щодо взаємодії поліції та державної лісової охорони з питань забезпечення охорони хвойних насаджень у передноворічний період 2016 року", "Щодо забезпечення охорони лісів, на території яких проводяться заходи з підготовки Збройних Сил України, від незаконних рубок", довідкою про нарахування та виплату заробітної плати згідно табелю робочого часу за листопад 2015 року (без уточнюючого) № 01-2/352 від 28.04.2016 року.

При цьому суд не бере до уваги посилання представників відповідача Державного агенства лісових ресурсів на відсутність реєстрації в книзі (журналі) реєстрації наказів з основної діяльності обласного управління за 30.11.2016 року, оскільки сам факт реєстрації не спростовує прийняття наказу за вказаний день.

В судовому засіданні встановлено, що додатковий (уточнюючий) табель обліку робочого часу за листопад 2015 року ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства було складено на початку грудня 2015 року, тому при прийнятті спірного наказу Державного агенства лісових ресурсів України від 11.01.2016 року № 2-К "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М." відповідачу ОСОБА_7 агенству лісових ресурсів України було відомо про можливий прогул 30.11.2015 року і наказ №175-к від 07 квітня 2016 року "Про зміну формулювання причин звільнення" прийнятий з порушенням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності - пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Також судом не здобуто, а сторонами не надано доказів, що при прийнятті спірних наказів стосовно притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та обрання виду стягнення бралися до уваги ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, попередню роботу позивача.

Крім того, порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень, оскільки не відібрано письмових пояснень в ОСОБА_2, не складено акту відсутності його на роботі.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Нормами ч.ч.1,2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. (ч.1 ст. 86 КАС України)визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за прогул у вигляді звільнення з роботи з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких встановлених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно п.3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 122,160-167, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного агенства лісових ресурсів України №175-к від 07 квітня 2016 року "Про зміну формулювання причин звільнення".

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного агенства лісових ресурсів України №2-к від 11 січня 2016 року "Про звільнення з посади начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2М.".

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника ОСОБА_1 обласного управління лісового та мисливського господарства з 11 січня 2016 року.

В частині поновлення на роботі постанова суду підлягає до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

Суддя Подлісна І.М.

Суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Мартиць О.І.