Справа № 210/1316/16-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1316/16-а
Провадження № 2-а/210/44/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

"20" квітня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Чайкіної О.В., за участі секретаря Куксенко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора Патрульної Поліції роти № 2 батальйону №3 Управління Патрульної поліції міста Дніпропетровська рядовий поліції Зайченко Любов Миколаївна про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 03 лютого 2016 року інспектором РДПС Патрульної Поліції роти № 2 батальйону №3 Управління Патрульної поліції міста Дніпропетровська рядовий поліції Зайченко Л.М. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто позивача до адміністративно відповідальності передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладений штраф у розмірі 255 гривень. Вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам чинного законодавства посилаючись на те, що інспектором поліції було перевищено свої повноваження, оскільки притягнувши його до адміністративної відповідальності не переконався в тому, що він дійсно порушив ПДР України. Позивач не згоден з доказами своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, вважає постанову незаконною, тому вимушений звернутися до суду з позовом про визнання дій інспектора Зайченко Л.М. протиправними, скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач під час судового розгляду підтримав позов, з мотивів, викладених у ньому. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, однак він свою провину заперечував, тому відповідач повинен був скласти протокол та повно, всебічно, дослідити обставини у справі. На підтвердження своїх вимог надав до суду фотокартки з місця, де була припарковано його транспортний засіб, та які підтверджують, що правил паркування він не порушував. У подальшому, суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду надійшли заперечення від Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту поліції в особі Зайченко Л.М., в яких відповідач позов не визнає, та зазначає про те, що діяв у відповідності до положень пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію». Просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі не прибуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Оскільки справу розглянуто без участі сторін, відповідно до ст. 41 КАСУ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює та розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що строк на оскарження постанови не пропущено.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №745179 від 03 лютого 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с. 5).

Відповідачем при винесені постанови було встановлено, що 03 лютого 2016 року о 22 год. 12 хв. водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Мітсубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпропетровськ, по вул. Харківська, 4 здійснив зупинку під дію знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в постанові про адміністративне правопорушення, позивач обґрунтовує тим, що він не порушував ПДР України, свій транспортний засіб не паркував під дією знаку «Зупинка заборонена», цей знак був встановлений та діяв в межах іншої проїзної частини, транспортний засіб був припаркований в межах паркувальної зони. Крім того, оскільки позивач не визнав наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідач повинен був скласти адміністративний протокол, та розглянути справу за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд таких справ, а не на місці зупинки. Дії відповідача суперечать нормам Конституції України, та Рішенню КСУ від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Реалізовуючи свої повноваження, суб'єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб'єкта владних повноважень.

У відповідності до норми ч. 1 ст. 122 КУпАП «…порушення вимог дорожніх знаків …, правил …, зупинки, стоянки, …, тягнуть за собою накладення штрафу від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як передбачено ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З системного аналізу положень ст. 69 КАС України, у сукупності із положеннями ст. 251, 254, 258 КУпАП, вбачаться, що одним із доказів наявності в діях особи ознак адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Однак, згідно з ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме - у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, у тому числі й за ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» поліцейським дозволяється носіння та використання форменого обмундирування, визначеного для працівників міліції, до затвердження Кабінетом Міністрів України зразків форменого обмундирування поліцейських та забезпечення ним у визначеному порядку відповідно до затверджених норм.

З матеріалів справи слідує, що постанова про адміністративне правопорушення складена Інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядовим поліції Зайченко Л.М., тобто працівник патрульної поліції при складанні постанови діяв в межах повноважень наданих Законом.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності;4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Пунктом 11 ч.1 ст.23 вищевказаного Закону передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Враховуючи факт того, що позивач заперечує про скоєння ним адміністративного правопорушення - зупинку автомобіля під дією знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а відповідач не довів законності своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, у тому числі й не надав на вимогу суду доказів, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному об'ємі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, з приводу того, що дійсно він порушив вимоги знаку 3.34 ПДР України «Зупинка заборонена» по вул. Харківська, б. 4 (м. Дніпропетровськ), не надано, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної Інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядовим поліції Зайченко Л.М., правомірність якої оскаржена в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову с праві про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково, та прийняти постанову про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

За правилами ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема: скасовує постанову і закриває справу.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали, додані до позовної заяви свідчать про те, що при винесені оскаржуваної постанови Відповідачем не з"ясовані усі обставини, що мають значення у справі, та Відповідачем не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, викладені вище, суд визнає, що постанова від 03 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що таке рішення суду спрямоване на захист прав, свобод, інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11,71, 86, 99, 100, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора Патрульної Поліції роти № 2 батальйону №3 Управління Патрульної поліції міста Дніпропетровська рядовий поліції Зайченко Любов Миколаївна про скасування постанови серії ПС2 № 745179 від 03.02.2016р.- задовольнити.

Скасувати постанову ПС2 № 745179 від 03.02.2016р по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором Патрульної Поліції роти № 2 батальйону №3 Управління Патрульної поліції міста Дніпропетровська рядовий поліції Зайченко Любов Миколаївна.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління Патрульної поліції міста Дніпропетровськ на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. В. Чайкіна