Справа № 630/130/16-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р.Справа № 630/130/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Донець Л.О.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

прокурора Захарової Н.О.

представника відповідача Соловей О.С.

представника третьої особи Стеценко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу "Люботинська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів "Дивосвіт" Харківської обласної ради на постанову Люботинського міського суду Харківської області від 28.03.2016р. по справі № 630/130/16-а за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №6 в інтересах Неповнолітнього ОСОБА_1 до Комунального закладу "Люботинська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів "Дивосвіт" Харківської обласної ради третя особа Харківський професійний ліцей машинобудування про зобов'язання проведення донарахування недоотриманої одноразової грошової допомоги та її виплати,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернувся до Люботинського міського суду Харкіської області з адміністративним позовом, в якому просить суд зобов'язати Комунальний заклад «Люботинська спеціалізована школа - інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної ради донарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману одноразову грошову допомогу у сумі 7763,50 (сім тисяч сімсот шістдесят три) грн. 50(п'ятдесят) копійок та стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи(а.с.2-7).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що невиплата відповідачем одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», випускнику ОСОБА_1, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, привело до порушення його майнових прав.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 28.03.2016 року адміністративний позов задоволено повністю (а.с.69-74).

В апеляційній скарзі відповідач, а під час апеляційного розгляду представник відповідача,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову Люботинського міського суду Харківської області від 28.03.2016р та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (79-81).

Позивача та представники позивача та третьої особи проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин справи, представників сторін та третьої особи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». народження має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

На підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2004 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей, зокрема стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2003 року матір ОСОБА_1- ОСОБА_5 визнано безвісти відсутньою(а.с.13-14).

Відповідно до довідки Комунального закладу «Люботинська спеціалізована школа - Інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної ради, ОСОБА_1 навчався у вказаному закладі з 09 червня 2004 року по 31 серпня 2015 року та знаходився на повному державному забезпеченні(а.с.21).

Наказом директора Комунального закладу «Люботинська спеціалізована школа - інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної ради № 5 від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1. відраховано зі списку вихованців закладу у зв'язку із закінченням 11 класу та вступом до учбового закладу (а.с.15).

Згідно довідки від 09.10.2015 № 368 ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року навчається на денній формі навчання в Харківському професійному ліцеї машинобудування (а.с.22).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з протиправності дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 коштів, передбачених частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

За змістом статті 1 зазначеного Закону , дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки; а діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків: у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав; відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав; визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними; оголошенням їх померлими; відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства; розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження; тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки; а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Апелянт в апеляційній скарзі в обґрунтування правомірності виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 42,50 грн. посилається на приписи підп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2008 р. № 146 «Деякі питання надання одноразової грошової допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування».

Так, вказаною нормою встановлено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків (у тому числі випускникам професійних навчально-виховних закладів і вищих навчальних закладів I - II рівня акредитації) при вступі до професійних навчально-виховних закладів, вищих навчальних закладів усіх рівнів акредитації видається безоплатно комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Застосування вказаної норми відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 продовжує навчання на денній формі в Харківському професійному ліцеї машинобудування перебуває на повному державному утриманні, а виплата грошової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку передбачена підп. 4 п. 13 постанови здійснюється лише при працевлаштуванні дітей-сирот і дітей, позбавлених батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, у зв'язку з чим вказана норма закону не застосовується.

Між тим, згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005р. закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" встановлено обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" зі змінами встановлено різні розміри грошової допомоги для різних категорій випускників, які не відповідають розміру допомоги, визначеному Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Проте, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо законності виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі встановленому підп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", є необґрунтованими.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286,0 грн.

Виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі ОСОБА_1 при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7716 грн.

З матеріалів справи встановлено, що адміністрація Комунального закладу «Люботинська спеціалізована школа - інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної ради виплатила ОСОБА_1 при випуску одноразову допомогу в сумі 42,50 грн., що підтверджується відомістю на видачу допомоги дітям сиротам за 2014 рік (а.с.16).

Відтак, колегія суддів вважає доведеним той факт, що адміністрацією комунального закладу Харківської обласної ради «Люботинська спеціалізована школа - інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» нараховано допомогу дитині, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_1. як випускнику вказаного навчального закладу в розмірі, меншому ніж встановлено Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Доводи апеляційної скарги з посиланням на роз'яснення Міністерства освіти і науки України від 01.03.16 №2/3-13-367-16(а.с.85) та на постанову КМУ від 26.06.2015 року №453 «Про затвердження формули розподілу освітньої субвенції між місцевими бюджетами» про те, що одноразова грошова допомога виплачується лише при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу не спростовують правильність висновків суду першої інстанції .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлених обставин справи, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Люботинська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів "Дивосвіт" Харківської обласної ради залишити без задоволення.

Постанову Люботинського міського суду Харківської області від 28.03.2016р. по справі № 630/130/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений 13.05.2016 р.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Донець Л.О.