Справа № 804/711/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" квітня 2016 р. справа № 804/711/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2016р. у справі №804/711/16

за позовом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського",

третя особа - Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області,

про анулювання дозволу на спеціальне водокористування, -

встановив:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна екологічна інспекція в Дніпропетровській області, в якому просив анулювати дозвіл на спеціальне водокористування № 00397 з терміном дії з 07.04.2015р. по 01.04.2017р., виданий Публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського".

Постановою суду першої інстанції в задоволенні позову було відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що факт надання недостовірних даних відповідачем у заяві від 16.03.2015р. про надання дозволу на спеціальне водокористування та доданих до неї документах позивачем належними та допустимим доказами не доведений; також, відсутній припис дозвільного органу про усунення порушень вимог законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави, передбачені законом для анулювання дозволу, відсутні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального прав. В апеляційній скарзі позивач посилається на недотримання відповідачем вимог, встановлених "Порядком розроблення і затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин", затвердженим постановою КМУ від 11.09.1996

року №1100, а саме достовірності показників та вихідних даних, які надаються розробнику нормативів гранично допустимого скидання (ГДС).

Також, зазначає в апеляційній скарзі, що в результаті проведення Державною екологічною інспекцією аналізу інформації, наданої відповідачем, встановлено факт надання недостовірних відомостей позивачу, що дозволило отримати дозвіл на спеціальне водокористування.

Вказує на те, що третьою особою було встановлено перевищення встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території, що є підставою для анулювання дозволу на спеціальне водокористування (СВК) у відповідності до ч.7 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Посилаючись на п. 12 ч. 1 ст. 44 ВК України, позивач вважає, що перевищення норм ГДС, виявлені під час інспекційного контролю, має характер повсякденного виробничого процесу на підприємстві, а отже на момент звернення до позивача за видачею дозволу на СВК, були відомі відповідачу, проте не враховані останнім при затвердженні проекту ГДС. До пакету документів для отримання дозволу на СВК підприємством не було надано інформації стосовно систематичного порушення концентрацій, затверджених в проекті ГДС, виявлених третьою особою під час перевірки.

Заявник апеляційної скарги посилається також на порушення судом норм процесуального права, зокрема, щодо неприйняття до уваги доказів позивача, повязаних з проведеною перевіркою третьою особою, та навпаки, посилання на висновки Північно-східного наукового центру НАН і МОН України, яке, на думку позивача є неналежним доказом та долученим до матеріалів справи без обговорення з позивачем.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували. Просили постанову суду залишити без змін.

Представник відповідача направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що він з телефонної розмови з працівником канцелярії суду дізнався про дату і час розгляду апеляційної скарги, але не отримав судову повістку про виклик до суду, тобто, всупереч ч.3 ст.33 КАС України, належним чином не повідомлений.

Колегія суддів, дослідивши список рекомендованих листів, відправлених Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 16.04.2016 року, встановила, що повістка судом була направлена своєчасно та надійшла до відділення звязку отримувача 19.04.2016 року.

Разом з тим, як вбачається з тексту клопотання позивача, йому достеменно було відомо про дату час та місце судового розгляду справи. Проте, в апеляційній скарзі не повідомлялось про бажання представника взяти участь у судовому засіданні. Заявляючи про відкладення розгляду справи, позивач посилається лише на ч.3 ст.33 КАС України, в тої же час не наводить поважних причин, які унеможливлюють явку представника до суду.

За таких обставин колегія суддів, з урахуванням думки представників відповідача, дійшла висновку про неповажність причини неявки до судового засідання представника позивача та ухвалила здійснити розгляд справи провести без його участі.

Третя особа повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду представник не зявився, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 16.03.2015р. Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" звернулося до Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації із заявою про отримання дозволу на спеціальне водокористування. До вказаної заяви відповідачем надано пакет документів згідно із переліком додатків, всього 21 документ на 130 аркушах (а.с. 25).

За результатами розгляду заяви та документів відповідача, Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" видано дозвіл на спеціальне водокористування № 00397, терміном дії з 07.04.2015р. по 01.04.2017р.

Позивач зазначив, що 27.01.2016 ним отримано лист від Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, в якому вказано, що за результатами проведеного аналізу інформації, наданої ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", що знаходиться за адресою: вул. Кірова 86, м. Дніпродзержинськ, 51925, щодо проведення контролю дотримання нормативів скидів забруднюючих речовин в поверхневі водойми та проведеного виробничого контролю встановлено, що протягом квітня - листопада 2015 року підприємством не дотримуються умови дозволу на спеціальне водокористування №00397 від 07.04.2015р. терміном дії до 01.04.2017р., п. 6 з) - якісні характеристики зворотних вод не відповідають вимогам документа 2, а саме: в період III - IV кварталу 2015 року перевищувалися нормативи ГДС.

Підставою для звернення позивача до суду із вказаним адміністративним позовом стало встановлення факту надання недостовірних відомостей Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", що дозволило отримати документ дозвільного характеру - дозвіл на спеціальне водокористування № 00397 з терміном дії з 07.04.2015р. по 01.04.2017р.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не встановив факту надання відповідачем недостовірних даних в заяві на отримання дозволу та у документах, що додавалися до такої заяви, тому дійшов висновку про відсутність підстав для анулювання дозволу.

Колегія суддів погоджується з такою правовою оцінкою суду першої інстанції, та, аналізуючи доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, видачі дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру; строк видачі або надання письмового повідомлення про відмову у видачі документа дозвільного характеру; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа; перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності; перелік та вимоги до документів, які субєкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

У відповідності до статті 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення.

Згідно ст.4-1 вказаного Закону, порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення субєктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

Позивачем у якості підстави позову зазначалось встановлення факту надання недостовірних відомостей дозвільному органу, які полягали в спотворенні даних розрахунку гранично допустимого скиду забруднюючих речовин, що було встановлено під час перевірки підприємства Державною екологічною інспекцією, яка повідомила позивача листом від 27 січня 2016 року № 3-405-7-3 про недотримання відповідачем протягом квітня-листопата 2015 року умов дозволу на спеціальне водокористування № 00397 від 07.04.2015 року, а саме п. 6 з) - якісні характеристики зворотних вод не відповідають вимогам документа 2, а саме, у період ІІІ-IV кварталу 2015 року перевищувались нормативи ГДС.

Судом встановлено, що у відповідності до Переліку документів, які надаються дозвільному органу, визначеному у п. 9 інформаційної картки адміністративної послуги, яка затверджена директором Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної адміністрації, до заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування від 16.03.2015 року відповідачем подано копію проекту нормативів гранично - допустимого скиду (ГДС) забруднюючих речовин р. Дніпро.

Порядок розроблення і затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 № 1100. Вказаним Порядком визначаються основні вимоги до нормування гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин, які утворюються в процесі виробничої діяльності водокористувачів (п. 1 Порядку).

У відповідності до п. 18 Порядку, у документах, що входять до складу проекту нормативів ГДС, зазначаються фактичні дані про наявність забруднюючих речовин, що скидаються водокористувачем у поверхневі водні об'єкти, або таких, концентрація яких у зворотній воді збільшується порівняно із забраною водою (наприклад на теплових або атомних електростанціях), ліміти на скидання, проекти нормативів ГДС та гранично допустимих рівнів токсичності, плани заходів щодо зменшення скидання забруднюючих речовин для поетапного досягнення екологічного нормативу якості води у водному об'єкті. До цих документів додаються відповідні матеріали обґрунтування, у разі відсутності яких проекти нормативів ГДС не розглядаються.

Нормативи ГДС затверджуються органами, уповноваженими видавати дозвіл на спеціальне водокористування, одночасно із видачею дозволу на спеціальне водокористування (п. 14 Порядку).

Пунктом 19 Порядку передбачено, що у разі відхилення проектів нормативів ГДС органи, повноважені видавати дозвіл на спеціальне водокористування, повинні надіслати розробнику письмове повідомлення з обґрунтуванням причин відхилення.

Проект гранично допустимого скиду (ГДС) речовин у водний об'єкт із зворотними водами Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", затверджений в.о. директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації 02.03.2015 ОСОБА_3

Як встановлено судом, підставою для направлення листа Державною екологічною інспекцією в Дніпропетровській області від 27.01.2016р. №3-405-7-3 на адресу Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації стали результати вимірювань ГДС, отримані інспекцією під час перевірки ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" у період з 18.11.2015р. по 01.12.2015р..

В матеріалах справи наявний акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (щодо позапланового контролю дотримання нормативів скидів забруднюючих речовин у об'єкти довкілля). Перевірка проведена у період з 18.11.2015р. по 01.12.2015р.

Зі змісту означеного акта встановлено, що 18 листопада 2015 року Державною екологічною інспекцією в Дніпропетровській області проведено інструментальний контроль додержання нормативів скидів забруднюючих речовин в р. Дніпро з 3-х випусків підприємства - скид № 2 "ТЕЦ", скид № 3 "Біоставок", скид № 4 "Дренаж". Акт відбору проб вод № 24 - 145/1 від 18.11.2015р.

За результатами інспекційного контролю в скидах підприємства зафіксовані перевищення нормативів ГДС, зокрема: скид № 2 "ТЕЦ" - по залізу загальному в 1,8 р.; скид № 3 "Біоставок" по залізу загальному в 1,5 р.; скид № 4 "Дренаж" по залізу загальному - 1,03 р., по завислим речовинам - 1,1 р. Детальні результати контролю наведені в протоколі вимірювань показників складу та властивостей проб № 24 - 15/1 від 25.11.2015р.

Таким чином, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області зазначеним актом зафіксоване перевищення відповідачем затверджених нормативів ГДС, станом на 18.11.2015р. (згідно акту відбору проб вод №24-15/1), а розрахунок таких показників наведений в протоколі вимірювань показників складу та властивостей вод № 24-15/1 від дати "24.11.2015".

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зафіксоване перевищення відповідачем затверджених нормативів ГДС, станом на 18.11.2015р. не може вважатись таким, що існувало на час подання відповідачем та затвердження проекту нормативів гранично допустимого скиду (ГДС) забруднюючих речовин р. Дніпро. у березні 2015 року. Таке припущення не може бути покладено у підставу прийняття рішення про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

З іншого боку, позивач у відповідності до пп.4 п.5 Положення про департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА, затвердженого розпорядженням голови обладміністрації від 21.05.2013 року № р-438/0/3-13, здійснює державний контроль за дотриманням підприємствами, установами та організаціями правил, норм, стандартів у межах визначених повноважень. Проте, з матеріалів справи вбачається, що приписів про усунення таких порушень відповідачу не видавалось.

В апеляційній скарзі позивачем наведена норма ч. 7 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", проте її зміст спотворений та не відповідає тексту Закону, оскільки п. 2 ч. 7 ст. 4-1 Закону прямо встановлює, що анулювання дозволу можливе, зокрема, за наявності здійснення субєктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення, що не було дотримано позивачем.

Також, не підтверджується жодним доказом твердження позивача стосовно того, що перевищення норм ГДС, виявлені під час інспекційного контролю, має характер повсякденного виробничого процесу на підприємстві, а отже на момент звернення до позивача за видачею дозволу на СВК, були відомі відповідачу, оскільки на час затвердження проекту гранично допустимого скиду (ГДС) речовин у водний об'єкт із зворотними водами Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" такого факту встановлено не було.

Порушення відповідачем вимоги ст. 44, 70 Водного кодексу України, ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та "Правила охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами", затверджених постановою КМУ від 25.03.1999 року № 465, на яке посилається позивач, не утворює склад такого порушення, як надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації. Отже, анулювання дозволу за таких обставин не є належним способом захисту позивачем охоронюваного законом інтересу.

Також, вбачається, що за наслідками перевірки третьою особою було видано припис щодо усунення порушень природоохоронного законодавства (а.с.203 т.1).

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що такий доказ, як висновок Північно-східного наукового центру НАН і МОН України, який був судом долучений до справи без урахуванням положень ст. 133 КАС України, не має відношення до предмету доказування в цій справі, а тому не впливає на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, оскільки у відповідності до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, порушення норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування судового рішення лише якщо воно призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія суддів також не приймає до уваги інші докази, надані відповідачем, які на його думку підтверджують дотримання ним ГДС, оскільки це не є предметом доведення в цій справі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, які могли привести до неправильного вирішення справи або питання, доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 р. у справі №804/711/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун