Справа № 802/3788/15-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3788/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

28 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Гордійчук А.М.,

представника апелянта: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник апелянта та представник відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача та представника апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 09 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до Державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про скасування державної реєстрації права власності за №1892128 на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року.

Цього ж дня, дана заява була розглянута державним реєстратором і було прийняте рішення про відмову у внесені запису про скасування державної реєстрації права власності за №1892128.

Вказана відмова мотивована тим, що подані документи які надав позивач, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Зокрема, в поданій ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року, відсутні відомості про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 09 жовтня 2015 року.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку обставинам справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 29 липня 2013 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (яке в цілому складається з приміщень літ. "А" - офіс - підвал - пр.№3: №1-№7-75,5 кв.м.), зареєстровану на ОСОБА_5 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2013 року у справі №127/6911/13-ц.

Однак, при розгляді справи судом І інстанції не вирішено заявлені позовні вимоги, а скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності за № 1892128 від 09 жовтня 2015 року, що не є тотожним рішенню від 29 липня 2013 року.

Отже, судом першої інстанції не вирішено спір по суті заявлених позовних вимог.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом оскарження було рішення державного реєстратора від 29 липня 2013 року, яким право на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5, але при розгляді справи судом першої інстанції його до участі у справі залучено не було.

При цьому, під час розгляду адміністративної справи в суді першої інстанції судом не вирішено питання про поновлення строку звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з даним позовом 15 жовтня 2015 року, але оскаржує рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 29 липня 2013 року, що свідчить про пропущення, визначеного статтею 99 КАС України, строку звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції, в даному випадку не було дотримано норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи положення частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку про необхідність вийти за межі доводів апеляційної скарги та розглянути заявлені позовні вимоги по суті, з урахуванням законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі по тексту - Порядок)

Преамбулою Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до частини 13 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Підпунктом 10 пункту 37 Порядку встановлено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

При цьому, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 9 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, відповідно до пункту 15 Порядку, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, відповідно до частини 4 статті 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/6911/13-ц від 03 червня 2013 року про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання прав власності було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідно до якої ОСОБА_2 визнає ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстроване в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 16 квітня 2011 року під №32393288 за ОСОБА_2, в свою чергу ОСОБА_5 зобов'язується сплатити ОСОБА_2 кошти в сумі, еквівалентній 7500 (сім тисяч п'ятсот доларів) США, під час укладення угоди щодо відчуження належної йому 1/2 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Згодом, 02 жовтня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області, ухвали Вінницького міського суду від 18 квітня 2013 року та від 03 червня 2013 року було скасовано, а справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю - направлено для продовження розгляду до Вінницького міського суду.

Отже, після скасування рішення від 03 червня 2013 року виникли підстави для скасування реєстраційного запису, який було зроблено на підставі вищезазначеного рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 29 липня 2013 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ( яке в цілому складається з приміщень літ. "А" - офіс - підвал - пр.№3: №1-№7-75,5 кв.м.), зареєстровану на ОСОБА_5 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2013 року у справі №127/6911/13-ц підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки позивачка про порушення свого права дізналась з рішення Апеляційного суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального та матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Урус Анастасії Ігорівни № 4489835 від 29 липня 2013 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (яке в цілому складається з приміщень літ. "А" - офіс - підвал - пр.№3: №1-№7-75,5 кв.м.), за ОСОБА_5.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 травня 2016 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.