Справа № 463/1299/16-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Львів 463/1299/16-а

2-а/463/96/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Полуліх Н.І., Марадь С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, просить прийняти рішення, яким визнати протиправними дії Управління ПФ України в Личаківському районі м. Львова щодо відмови у перерахунку пенсії згідно поданої ним заяви від 12.02.2016р. та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно поданої ним заяви від 12.02.2016р. з врахуванням довідки прокуратури Львівської області № 18/121 від 12.02.2016р., виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку та виплатити йому різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.12.2015р. без застосування обмежень максимального розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, що втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.06.2006р. йому призначено пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» у розмірі 84 % від суми заробітної плати за місяць, що передує зверненню. До його звернення з заявою про перерахунок від 12.02.2016р., пенсія виплачувалась згідно поданої ним заяви від 18.11.2014р. та з врахуванням положень постанови Личаківського районного суду м. Львова від 26.05.2015р., згідно якої зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі поданої заяви від 11.12.2014р. з врахуванням довідки Прокуратури Львівської області № 8 від листопада 2014р. виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку. Також, постановою суду від 26.05.2016р. відповідача зобов'язано виплатити різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 18.11.2014р. без застосування обмежень максимального розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Натомість, заява 12.02.2016р. про проведення перерахунку, подана у зв'язку із зміною суми заробітної плати згідно довідки від 12.02.2016р. відповідачем залишена без задоволення. Мотиви відмови полягали в тому, що згідно із змінами в законодавстві, з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначається (перераховується) пенсія відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Наведену відмову вважає незаконною, оскільки новоприйнята норма закону регулює порядок призначення пенсії лише працюючим пенсіонерам і на правовідносини, що виникають з питань перерахунку раніше призначеної пенсії вона не поширюється. З огляду на те, що закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, вважає, що під час проведення перерахунку слід керуватись тими нормами, які діяли на момент призначення пенсії, виходячи з розміру 90 % від місячної заробітної плати без обмежень в максимальному розмірі пенсії. З посиланням на практику ВСУ, вимушений визнати ці дії протиправними, зобов'язавши відповідача провести перерахунок пенсії виходячи з розміру місячної заробітної плати на момент звільнення - 13 481,08 грн., встановленого на рівні 90 %, з проведенням виплати недоотриманих сум з 01.12.2015р. і без обмеження граничного розміру пенсійних виплат, з приводу чого пред'явив згаданий позов.

В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 14.08.2015р. та ордеру на ведення справи серії ЛВ № 073404 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Представники відповідача згідно належних довіреностей від 05.01.2016р. та від 09.03.2016р. Марадь С.М. та Полуліх Н.І. проти обґрунтованості позову заперечили. Умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України, і оскільки з 01.01.2015р. останнім не визначено таких умов, підстав для проведення перерахунку не вбачають. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що з 01.06.2015р. пенсії, призначені згідно із спеціальним законодавством не перераховуються. Такий закон на даний час є чинним, неконституційним не визнаний, а відтак, є обов'язковим для врахування управлінням. За наведених обставин, підстав для задоволення позову не вбачає, про що просить суд прийняти рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та приймаючи постанову у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що постанова підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 01.06.2006р. позивачу призначена пенсія за вислугу років, як працівнику прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру» 1991 року. Згідно записів в трудовій книжці, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.17-18), 23.10.2014р. позивач звільнений з посади прокурора Франківського району м. Львова Відповідно до довідки від 12.02.2016р. № 18/121 (а.с.10), сума для нарахування пенсії становить 20 101,22 грн.

Як вбачається з рішення відповідача від 18.02.2016р. № 1590/02-20 (а.с.9), заява позивача від 12.02.2016р. про перерахунок пенсії залишена без задоволення з тих підстав, що на даний час чинний введений в дію п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213, згідно з яким з 01.06.2015р. пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в порядку та на умовах, визначених цим законом не призначаються (не перераховуються).

Вирішуючи даний спір в правовому полі та на підставі законодавчих актів, які регулюють правовідносини між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Крім цього, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі Закон № 1166-VII), який набрав чинності 01 квітня 2014р., у редакцію статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ були знову внесені зміни, а відсоток розміру пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, визначається на рівні 70 %.

Аналогічно, норми ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ зазнали змін у зв'язку із прийняттям Закону України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким знову ж таки зменшено відсоток розміру пенсії, та крім цього, встановлено новий порядок перерахунку пенсії, який повинен визначатись Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ, Закону № 1166-VII змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Змін зазнала лише ч. 18 статті у зв'язку із прийняттям Закону № 76-VIII, яким викладену вказану норму в новій редакції, а саме, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На момент набрання чинності останнім Законом № 76-VIII, що мало місце 01.01.2015р. позивач був звільненим з органів прокуратури.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, яка діяла на момент виходу позивача на пенсію, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, посилання представника відповідача на норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, як вбачається зі змісту цієї норми, вона застосовується відносно осіб, які звернулись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015р., а не з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії.

Згідно висновків Конституційного Суду України, право позивача на перерахунок пенсії, яке існувало на момент призначення пенсії не може бути обмежене прийняттям нових законів.

Відтак, позов в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку та виплати різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.12.2015 року слід визнати обґрунтованим та задовольнити.

Водночас, розмір виплаченої пенсії підлягає обмеженню. Законом № 3668 до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму (друге речення частини п'ятнадцятої), згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Таким чином, перерахунок пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, проводиться в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи з розміру, встановленого на час призначення пенсії, з урахуванням визначеної законом граничної межі.

Тому, в цій частині позов до задоволення не підлягає.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,21 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.5), слід присудити з Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 17-19, 71, 94, 105, 128, 160-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_4 згідно поданої ним заяви від 12.02.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 згідно поданої ним заяви від 12.02.2016 року з врахуванням довідки Прокуратури Львівської області № 18/121 від 12.02.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку та виплатити йому різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 01.12.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати в розмірі 551,20 грн. здійснені позивачем ОСОБА_4 присудити з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.