Справа № 161/921/16-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/921/16-а
Провадження № 2-а/161/95/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Луцькаполіцейського ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що постановою в справі про адміністративне правопорушення ПС2 №649971 від 21.12.2016р складеною поліцейським роти № 2 батальйону № 1 УПП м. Луцька рядовим поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень. Вважає дану постанову такою, що винесена без достатнього з'ясування всіх обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права з підстав викладених в адміністративному позові. Просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №649971 від 21.01.2016року.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідач, субєкт владних повноважень, в судовому засіданні заявлений позов не визнав та пояснив, що ним дотримано всі вимоги законодавства щодо правомірності винесення постанови. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та відеозаписи, які надані відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 5 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що 21.01.2016 року відповідачем винесено постанову серії ПС 2 № 649971, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 425 гривень (а.с. 4). Оскаржувана постанова винесена посадовою особою органу Національної поліції, яка уповноважена КУпАП на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Судом встановлено і це вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що вона винесена посадовою особою органу Національної поліції про притягнення ОСОБА_1П, як водія транспортного засобу за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Також встановлено, що 21.01.2016 року на вулиці Бойка, 1, відповідач підбіг до припаркованого автомобіля Мерседес, біля якого знаходився позивач, і відразу почав вимагати надати йому документи на автомобіль. Своїми вимоги мотивував тим, що автомобіль припарковано з порушенням правил дорожнього руху, при цьому відповідач навіть не представився не назвав свою посаду, місце служби та підрозділ в якому проходитьслужбу поліцейським, а також своє прізвище, імя та по-батькові, що підтверджується відеозаписом.

При цьому судом достовірно встановлено і це підтверджено самим відповідачем, що ним взагалі не було зафіксовано самого факту керування позивачем вказаним транспортним засобом. Основною і єдиною умовою притягнення осіб, які керують транспортними засобами, до адміністративної відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є керування транспортним засобом і його зупинка поліцейським.

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про національну поліцію" від 07.11.2015 року було оновлено вже існуючі законодавчі акти, які стосуються відповідальності за порушенням правил безпеки дорожнього руху. Новими нормами вводиться система відеофіксації порушень правил дорожнього руху, система штрафних балів, а відповідальність за порушення ПДР закон покладає на власника автомобіля.

Також при розгляді справи судом достовірно встановлено і це підтверджено самим позивачем, що він не є власником транспортного засобу, який вказаний у оскаржуваній постанові. За приписами нових правил дорожнього руху, які набрали чинності з 07.11.2015 року власника автомобіля, автоматично будуть визнавати винним. Тобто, не важливо, хто саме сидів за кермом у момент порушення. Відповідатиме власник автомобіля.

Також судом встановлено, що відповідачем з самого початку, позивачу було інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення порушення вимог щодо стоянки транспортного засобу. Після того, коли позивачем було надано посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на незаконну вимогу відповідача. Останні вимагав надати йому страховий поліс на транспортний засіб.

Однак така вимога може мати місце лише під час керування позивачем транспортним засобом, так як диспозицією частини першої статті 126 КУпАП чітко визначено, що відповідальність за даною нормою права настає в разу керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). При цьому самого факту керування позивачем транспортним засобом встановлено не було.

Відповідно до вимог п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Таким чином даною нормою права чітко передбачено, що особа, яка не є власником транспортного засобу не повинна при собі мати поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Судом також достовірно встановлено і це підтверджується відеозаписом, що відповідач разом з позивачем домовляються,за вчинення якого адміністративного правопорушення позивачем, винести постанову відповідачем та притягнути його до адміністративної відповідальності. При цьому між сторонами, на пропозицію відповідача, було досягнуто згоди на винесення постанови де передбачено меншу суму штрафу. Таким чином судом достовірно встановлено, що спочатку позивача обвинувачували у вчиненні одного адміністративного правопорушення, а в кінцевому результаті постанову було винесено взагалі за інше правопорушення, яке не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні

правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 196, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Судом встановлено і цього не заперечувалось сторонами, що протокол взагалі не складався, оскільки за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП , положеннями КУпАП не передбачено складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За приписами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення,подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом достовірно встановлено і це підтверджується відеозаписом, що відповідачем взагалі не виконано вимоги даної норми права, оскільки відповідачем не розяснювалися права та обовязки позивачу при винесенні оскаржуваної постанови. Так як оскаржувана постанова відповідачем складалася в службовому автомобілі, а потім була вручена позивачу.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено і це вбачається із змісту оскаржуваної постанови а також підтверджено самим відповідачем, що вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній містять суперечливі дані, як того вимагається даною нормою права.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що у зв'язку з прийняттям Закону України "Про національну поліцію" від 07.11.2015 року було оновлено вже існуючі законодавчі акти, які стосуються відповідальності за порушенням правил безпеки дорожнього руху. За приписами нових правил дорожнього руху, які набрали чинності з 07.11.2015 року,що власник автомобіля, автоматично визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення за порушення правил дорожнього руху. При цьому не важливо, хто саме сидів за кермом у момент порушення, відповідальність несе власник автомобіля. Оскільки оскаржувана постанова винесена відповідачем, як посадовою особою Національної поліції не у відповідності до вимог КУпАП та не відповідає вимогам ст. 283 цього Кодексу. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе стягнутиз Управління патрульної поліції на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 гривень. Так як позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до ст. 288 КУпАП, а тому він підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, так як стороною у справі виступала його посадова особа.

Керуючись ст.ст. 213, 222, 245, 246, 255, 258, 283 КУпАП, ст.ст. 158-164, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку ОСОБА_2 серії ПС2 № 649971 від 21 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 425,00 гривень визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Постанова в повному обємі

складена 23 лютого 2016 року