Справа № 806/117/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"12" травня 2016 р. Справа № 806/117/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

за участю позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку ,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - Овруцька ОДПІ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 20 листопада 2015 року до 15 січня 2016 року у сумі 8239 грн 14 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідачем у день звільнення йому не було виплачено усі суми, що належали до сплати.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 7816 грн. 62 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 20 листопада 2015 року до 13 січня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, враховуючи таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 у період з 21 червня 2005 року до 27 березня 2014 року працював на різних посадах в Овруцькій ОДПІ.

27 березня 2014 року позивач звільнився із посади завідувача юридичним сектором за власним бажанням на пільгових умовах, у зв'язку із виходом на пенсію по інвалідності згідно статті 38 Кодексу законів про працю України та статті 23 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Оскільки у день звільнення з роботи ОСОБА_3 не було виплачено усі суми, що належать йому до сплати від Овруцької ОДПІ, він звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року, у справі № 806/1682/15 за позовом ОСОБА_3 до Овруцької ОДПІ про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, позовні вимоги було задоволено, визнано протиправними дії Овруцької ОДПІ щодо нездійснення ОСОБА_3, за період роботи в податковій інспекції з 21 червня 2005 року до 27 березня 2014 року, донарахування та виплати сум індексації заробітної плати, преміальних виплат, матеріальних допомог, відпускних, виплат за період перебування на лікарняному або у відрядженні та інших виплат, які обчислюються від середньої заробітної плати. Зобов"язано Овруцьку ОДПІ здійснити донарахування та виплату ОСОБА_3 сум індексації заробітної плати, преміальних виплат, матеріальних допомог, відпускних, виплат за період перебування на лікарняному або у відрядженні та інших виплат, які обчислюються від середньої заробітної плати, за період його роботи в податковій інспекції з 21 червня 2005 року до 27 березня 2014 року. Стягнуто з Овруцької ОДПІ на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 січня 2015 року до 27 травня 2015 року в сумі 19435 грн 92 коп. Стягнуто з Овруцької ОДПІ на користь ОСОБА_3 171 грн 05 коп. судових витрат (а.с.8-14).

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 806/1682/15, у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 13 січня 2015 року до 27 травня 2015 року у сумі 19435 грн 92 коп. виконано у повному обсязі, 27 липня 2015 року ОСОБА_3 перераховані вказані кошти, що було встановлено постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року у справі № 806/2884/15 за позовом ОСОБА_3 до Овруцької ОДПІ про стягнення 8450 грн 40 коп., у якій позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28 травня 2015 року до 27 липня 2015 року у сумі 8450 грн 40 коп.

У частині донарахування та виплати ОСОБА_3 сум індексації заробітної плати, преміальних виплат, матеріальних допомогу відпускних, виплат за період перебування на лікарняному або у відрядженні та інших виплат, які обчислюються від середньої заробітної плати, за період його роботи у податковій інспекції з 21 червня 2005 року до 27 березня 2014 року, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 806/1682/15 виконано частково, відповідачем здійснено позивачу донарахування коштів у сумі 4146 грн 13 коп., яку 19 листопада 2015 року перераховано на його картковий рахунок.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року у справі № 806/5225/15 за позовом ОСОБА_3 до Овруцької ОДПІ про стягнення 17112 грн. 06 коп., стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28 липня 2015 року до 19 листопада 2015 року у сумі 17112 грн 06 коп.

З метою повного виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 806/1682/15 у частині донарахування та виплати позивачу коштів, Овруцька ОДПІ здійснила донарахування позивачу коштів у сумі 3217 грн 47 коп., які перераховані позивачу на картковий рахунок 13 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням від 12 січня 2016 року №1 із відміткою УДКСУ в Овруцькому районі про проведення платежу 13 січня 2016 (а.с.31).

Тобто днем фактичного розрахунку на час розгляду даної справи, у розумінні частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України є 13 січня 2016 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 1 частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час звільнення позивача, далі - КЗпП України) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, невиплата працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року № 21-1765а15.

Відповідно до частини 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Аналізуючи вказані обставини у справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд вважає, що позивач має право на компенсацію за затримку роботодавцем виплати належних йому коштів, у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Отже, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 20 листопада 2015 року до 13 січня 2016 року.

Відтак є безпідставними доводи відповідача, що остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 19.11.2015 року.

Перерахування коштів в сумі 3217,47 грн відповідачем на картковий рахунок позивача 13.01.2016 свідчить про те, що Овруцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вказаною дією фактично визнала невиконання судового рішення 27.05.2015 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було подано заяву у якій він просить компенсувати витрати, що пов'язані із розглядом справи у сумі 160 грн 62 коп., у тому числі витрати на проїзд, відрив від звичайних занять та добові (а.с.40).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави " від 27 квітня 2006 року № 590 (далі Постанова № 590) компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право на відшкодування судових витрат, а саме, витрат, що пов'язані із прибуттям до суду: компенсації за відрив від звичайних занять та витрат на проїзд до суду з м.Овруча Житомирської області до м.Житомира і назад.

Компенсація за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Через віддаленість свого місця проживання від м.Житомира (140 км) позивач витрачав для прибуття до суду, на розгляд справи та повернення додому, щонайменше, 3 години кожного разу.

Отже, вихідними величинами для розрахунку компенсації є: законодавчо встановлений розмір заробітної плати та фактичні години відриву особи від звичайних занять.

Статтями 8 Законів України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року №80-VIII, встановлено з 1 січня 2016 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1378 гривень.

Згідно з додатком до листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 лютий 2016 року має 21 робочий день.

У зв'язку із явкою позивача до Житомирського окружного адміністративного суду, а також розгляду справи компенсація за відрив від звичайних занять становить 65 грн 62 коп., тобто 1378 грн 00 коп. (мінімальна заробітна плата) : 21 (робочий день) = 65 грн 62 коп.

Згідно з пунктом 5 додатку до Постанови №590 компенсація адміністративних витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту та на наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі Постанова №98) сума добових витрат на відрядження в Україні становить 30 грн 00 коп.

Позивач з'явився до суду 16 лютого 2016 року, а тому добові витрати за один день становлять 30 грн 00 коп.

Витрати на проїзд до Житомирського окружного адміністративного суду (з м.Овруча, місця проживання позивача) до м.Житомира (місцезнаходження суду) за 16 лютого 2016 року становлять 65 грн 00 коп.

Враховуючи вказане, компенсація витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту, складає 95 грн 00 коп. (30 грн 00 коп. + 65 грн 95 коп.) без урахування витрат на проїзд з Житомирського окружного адміністративного суду з м.Житомира до м.Овруча за 16 лютого 2016 року.

А тому розмір компенсації витрат позивача, що пов'язані із прибуттям 16 лютого 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду, становить 160 грн 62 коп., з яких 65 грн 62 коп. компенсація за відрив від звичайних занять та 95 грн 00 коп. компенсація в адміністративній справі витрат, що пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Постанови №98 встановлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

З оригіналу квитка на автобус (а.с.39), наданого позивачем, вбачається, що на переїзд до суду 16 лютого 2016 року без врахування повернення до м.Овруч (місце проживання позивача) витрачено 65 грн 00 коп.

Загальний розмір витрат, що пов'язані з прибуттям позивача до суду, становитиме 160 грн 62 коп., у тому числі, добові 30 грн 00 коп., компенсація за відрив від звичайних занять 65 грн 62 коп., вартість проїзду 65 грн 00 коп.

За наведених обставин окружний суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 160 грн 62 коп. шляхом їх безспірного списання з рахунка суб'єкта владних повноважень - Овруцької ОДПІ.

В силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів вважає також за необхідне задовольнити клопотання позивача та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов"язані з прибуттям до суду апеляційної інстанції, відповідно до ст. 91 КАС України, в сумі 167 грн. 53 коп, з яких: 72 грн. 53 коп. - компенсація за відрив від звичайних занять та 95,00 грн. - компенсація в адміністративній справі витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту (проїздний квиток долучений позивачем до заяв про компенсацію витрат, розрахунки витрат проведені позивачем правильно).

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2016 р. без змін.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 167 грн. 53 коп. судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" травня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11101

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Сабурова,1/20,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11102

- ,