Справа № 825/81/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Чернігів Справа № 825/81/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого- судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника позивача - Хряпа А.М.,

представника Головного управління Держгеокадастру

у Чернігівській області - Будлянського В.М.,

представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича до Чернігівської районної державної адміністрації, за участю третьої особи на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Чернігівської області Калашніков Руслан Станіславович звернувся в інтересах держави до суду з адміністративним позовом до Чернігівської районної державної адміністрації (далі - Чернігівська РДА), за участю третьої особи на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що розпорядження підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушеннями чинного законодавства. Відповідачем не дотримано положень Земельного Кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство». На сьогоднішній день оскаржуване розпорядження є чинним і не створило для сторін жодних прав та обов'язків, оскільки до цього часу накази та розпорядження про передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки не приймались, відповідний договір оренди землі з ним не укладався.

Разом з тим, орендна плата за використання вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 не сплачується, що свідчить про її нераціональне використання. Наявність не скасованого розпорядження Чернігівської РДА щодо земельної ділянки унеможливлює вирішення питання про надання її у користування іншим особам з метою ефективного та оплатного використання.

Порушення інтересів держави полягає у видачі відповідачем розпорядження, яке в силу Закону України «Про місцеві державні адміністрації», на сьогодні є недоцільним, неекономними, неефективними за очікуванням та фактичним результатом.

Своє право на звернення за захистом інтересів держави прокурор обґрунтовує ч. 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що розпорядження підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

Представники третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 порушує чиї-небуть права, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскаржуване розпорядження залишається не реалізованим не з вини ОСОБА_3, а посилання позивача на те, що розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227 не створило для сторін жодних прав та обов'язків, так як до цього часу договорів оренди з ОСОБА_3 не укладено, є безпідставними, оскільки в додатках до заперечень, наданих суду 03.02.2016 міститься достатньо належних доказів того, як відбувається робота з приводу затвердження матеріалів землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, розташованої на території Михайло-Коцюбинської сільської ради та які заходи вживає ОСОБА_3 щодо укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки. Також представники зазначили, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства надавався ОСОБА_3, як фізичній особі, а не як засновнику фермерського господарства «КВЮС-АГРО», а тому є недоречним посилання позивача на необхідність застосування конкурсних процедур. Представники вказали, що ОСОБА_3, як фізична особа, не позбавлений права в майбутньому створити нове фермерське господарство, як одноособово так із членами своєї сім'ї відповідно до закону, після укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки, відносно якої було видано розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.02.2011 ОСОБА_3 звернувся до Чернігівської РДА з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 5 років для ведення фермерського господарства на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району (а.с. 13).

За результатами розгляду вказаного клопотання розпорядженням Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду строком на 5 років орієнтовною площею 206,00 га ріллі за рахунок земель запасу для ведення фермерського господарства на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 12).

Оскільки з 2011 року вказана земельна ділянка не була передана в оренду ОСОБА_3 позивач вважає, що оскаржуване розпорядження залишається нереалізованим, порушує інтереси держави та є таким, що підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у відповідності до статті 1 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (в редакції на момент виникнення правовідносин) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, зокрема, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 7 частини 1 статті 13 Закону України від 09.04.1999 №589-ХІV «Про місцеві державні адміністрації» (із змінами та доповненнями) до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зокрема закріплено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства закріплений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Так, п.1 ст.7 вказаного Закону визначено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Так, ОСОБА_3, який має досвід роботи у сільському господарстві (з 07.06.2004 зареєстрований, як фізична особа-підприємець з видами діяльності вирощування зернових культур та іншими видами діяльності в сфері сільського господарства, з 31.12.2010 - є головою фермерського господарства «Квюс- Агро», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем), з метою ведення фермерського господарства, звернувся до Чернігівської РДА із заявою від 17.02.2011 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 206 га ріллі на території Михайло-Коцюбинської селищної ради із земель запасу (землі сільськогосподарського призначення), з метою надання її в оренду для ведення фермерського господарства, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви від 17.02.2011 та доданими до неї документами.

ОСОБА_3 у заяві зазначив бажане місце і розмір земельної ділянки, вказав мету, обґрунтував розмір земельної ділянки та додав документи, які підтверджують наявність досвіду в сільгоспроботах, додав копії паспорта громадянина України та довідки про ідентифікаційний номер.

Отже, на підставі вказаних документів Чернігівською РДА було правомірно винесено розпорядження від 10.05.2011 №227 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

Позивач у позовній заяві зазначає, що розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 не відповідає частині 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (із змінами та доповненнями) визначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваннями чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, з'ясуванню підлягає доцільність оскаржуваного розпорядження, його економність та ефективність за очікуваннями чи фактичними результатами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при проведенні огляду земельної ділянки, з зазначених у розпорядженні 206 га придатними для ведення сільського господарства виявилися лише 43.8630 га, інша земля була заліснена з причини тривалого невикористання.

Як вбачається з матеріалі справи технічна документація на час розгляду справи вже виготовлена та неодноразово подавалась на затвердження до відповідного органу. Так, у березні 2015 року ОСОБА_3 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Чернігіській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років для ведення фермерського господарства площею 43.8630 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Листом від 13.03.2015 №Я-1789/0-624/6-15 ОСОБА_3 було відмовлено у затвердженні документації із землеустрою по причині відсутності агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки обов'язковість виготовлення якого була введена в 2014 році (а.с.71).

17 грудня 2015 року ОСОБА_3 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігіській області за розглядом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та листом від 28.12.2015 №Я-8124/0-1617/22-15 отримав відмову, зв'язку відсутністю необхідних документів (а.с. 70).

21.01.2016 ОСОБА_3 знову звернувся з відповідним комплектом документів Головного управління Держгеокадастру у Чернігіській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років для ведення фермерського господарства площею 43.8630 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 76) та отримав відмову від 10.02.2016 №28-25-7777-31-4125/2-16, посилаючись на неможливість розгляду вказаного питання, у зв'язку з судовим розглядом справи (а.с. 192).

Таким чином, судом встановлено, що неналежна реалізація оскаржуваного розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 та не укладення договору оренди землі сталася не з вини ОСОБА_3, оскільки ним вживаються відповідні дії для затвердження проекту землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, розташованої на території Михайло-Коцюбинської сільської ради для ведення фермерського господарства.

Також суд зазначає, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства надавався ОСОБА_3, як фізичній особі, а не як засновнику фермерського господарства «КВЮС-АГРО», а тому суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність застосування до вказаної земельної ділянки конкурсних процедур.

Позивач в позовний заяві посилається на те, що не скасування розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 перешкоджає надходженню коштів до бюджету за використання землі, оскільки унеможливлює вирішення питання про надання її у користування іншим особам, з метою оплатного та ефективного використання.

Проте, позивачем не надано суду жодних доказів звернення інших осіб до Чернігівської РДА із заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду.

Крім того, суд зазначає, що видання Чернігівською РДА розпорядження від 10.05.2011 №207 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства є одним з підготовчих етапів і обов'язковою передумовою до розгляду уповноваженим органом державної влади або органу місцевого самоврядування питання по суті - передачі або не передачі землі в оренду для зацікавленої особи і зовсім не гарантує їй подальше отримання землі в оренду, в т.ч. для створення фермерського господарства.

Рішення про надання земельної ділянки у користування орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає після розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отримання позитивного висновку обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом (ч.6 ст.123 Земельного кодексу України).

Зокрема слід зауважити, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 жодним чином не перешкоджало відповідачу надати такі ж дозволи іншим особам, що підтверджує необґрунтованість позовної заяви в частині неможливості отримання плати за землю від інших суб'єктів прав оренди вказаних земельних ділянок.

Отже, позивач не зазначив яким чином дія спірного розпорядження перешкоджає державним органам розпоряджатися земельною ділянкою та отримувати економічний ефект від її використання.

Крім того, чинне законодавство України не містить вимог щодо строків виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок та фактичного строку виконання розпорядження Чернігівської РДА.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 №227 є правомірним та винесене на підставі Конституції та законів України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констктуцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно частини 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач, при винесенні оскаржуваного розпорядження, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 9, 69-71, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков