Справа № 805/162/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 травня 2016 року м. Київ К/800/12501/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання нечинним наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання нечинним наказу від 17.08.2015 р. № 1982а/1 про увільнення від роботи на період мобілізації в частині застосування річного терміну збереження займаної посади та середнього заробітку за період проходження військової служби; зобов'язання відповідача внести зміни до наказу від 17.08.2015 р. № 1982а/1 відповідно до статті 119 КЗпПУ зі змінами, внесеним Законом України від 14.05.2015 р. № 433-УІІІ "Про знесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян, які проходять військову службу під час особливого періоду".

Судами встановлено, що на підставі повідомлення військового комісара Першотравневого РВК Міністерства оборони України від 03.08.2015р. №1142 наказом від 18.08.2015 р. № 1982а/1 позивача, заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, увільнено з займаної посади з 17.08.2015 р. згідно з пунктом 3 статті 36 КЗпП України на період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період, але не більше одного року, зі збереженням робочого місця й посади. Відповідно до статті 119 КЗпП України прийнято рішення щодо виплати позивачу компенсації у розмірі середнього заробітку протягом одного року.

Наказом від 26.02.2016 р. № 294/1 внесено зміни до наказу від 17.08.2015 р. №1982а/1 та викладено у такій редакції: ОСОБА_1, заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, увільнити з займаної посади з 17 серпня 2015 року на період призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період до дня фактичної демобілізації. Відповідно до статті 119 КЗпП України зберегти за ОСОБА_1 посаду заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції і середній заробіток на час призову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем у наказі від 26.02.2016 р. №294/1 правомірно визначено період збереження місця роботи та середнього заробітку на час призову до дня фактичної демобілізації. Доказів продовження військової служби у зв'язку з прийняттям на військову службу за контрактом позивачем не надано, а тому його доводи з посиланням на ті обставини, що наказ від 26.02.2016 р. № 294/1 не містить такої підстави збереження, як до закінчення особливого періоду, або не більше ніж на строк укладеного контракту, є безпідставними.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Зазначає, що наказ відповідача від 17.08.2015 р. № 1982а/1 неправомірний незалежно від самостійного внесення відповідачем змін до нього в процесі судового провадження.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання нечинним наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак