Справа № 803/475/16
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року Справа № 803/475/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Карповича О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1, яка є громадянкою України, 22.12.2015 року виїхала з Португалії на особистому транспортному засобі VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2 з особистими речами до України.

03.01.2016 року позивачем було подано митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов'язаних з провадженням підприємницької діяльності. Відповідно до контрольного талону серія НОМЕР_3 позивача було зареєстровано для проходження по «червоному коридорі», у якому представники митниці зафіксували, що позивач перевозить особисті речі.

Проте, у пропуску вказаного транспортного засобу через митний кордон України було відмовлено, про що посадовою особою митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року, з тих підстав, що під час митного контролю вказаного вантажного автомобіля було встановлено відсутність оригіналу дозволу на в'їзд (ввезення) та рух по території України вантажного транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою передбачено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати дозвіл України, та роз'яснено, що для пропуску транспортного засобу необхідно подати оригінал дозволу на в'їзд (ввезення) та рух по території України вантажного транспортного засобу згідно вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач не погоджується із карткою відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року, оскільки позивач є громадянкою України та не є нерезидентом, ціллю в'їзду в Україну було ввезення особистих речей, а не комерційного товару з метою отримання прибутку, тому положення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо необхідності мати дозвіл України на позивача не поширюються.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 20.04.2016 року № 529/03-70-10/14 (а. с. 35-37) представник відповідача адміністративний позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що оскільки до митного контролю позивачем не надано дозвіл на в'їзд (ввезення) та рух по території України, вантажний транспортний засіб не може бути пропущений на митну територію України з причини недотримання вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв'язку із чим оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року прийнята правомірно.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити, та додатково пояснила, що є громадянкою України, зареєстрована в АДРЕСА_1, де на даний час постійно проживає.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, з 04.01.1991 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копіями сторінок паспорту громадянина України серії НОМЕР_4, виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 06.06.2000 року (а. с. 24-25).

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2016 року в зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин» для автомобільного сполучення у напрямку «в'їзд в Україну» по смузі руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, який належить громадянці України ОСОБА_1 (країна реєстрації транспортного засобу - Португалія, загальна маса - 7,3 тони, тип - вантажний) та яким переміщувався товар «речі бувші у вжитку (особисті речі)», що підтверджується технічним паспортом на автомобіль (а. с. 51), митними деклараціями для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов'язаних з провадженням підприємницької діяльності (а. с. 54-55), копією контрольного талону серії НОМЕР_3 (а. с. 16).

03.01.2016 року посадовою особою митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007, з якої слідує, що у пропуску через митний кордон України транспортного засобу відмовлено з тих підстав, що під час митного контролю вантажного автомобіля марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2, що слідує на в'їзд на митну територію України з вантажем - речі, бувші у вжитку (особисті речі) було встановлено відсутність оригіналу дозволу на в'їзд (ввезення) та рух по території України вантажного транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою передбачено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати дозвіл України, та роз'яснено, що для пропуску транспортного засобу на митну територію України необхідно подати оригінал дозволу на в'їзд (ввезення) та рух по території України вантажного транспортного засобу згідно вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а. с. 53).

Станом на 27.04.2016 року вантажний автомобіль марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться в зоні митного контролю митного поста «Ягодин», що підтверджується службовою запискою заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 1 від 27.04.2016 року № 03-70-61/1250/38 (а. с. 76).

Відповідно до частини першої статті 29 Митного кодексу України (МК України) від 13.03.2012 року № 4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірність винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою - третьою статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як слідує з оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року, позивачу було відмовлено у пропуску через митний кордон транспортного засобу з тих підстав, що під час митного контролю вантажного автомобіля марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2, що слідує на в'їзд на митну територію України з вантажем - речі, бувші у вжитку (особисті речі) було встановлено відсутність оригіналу дозволу на в'їзд (ввезення) та рух по території України вантажного транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно із частиною тринадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, здійснює у пунктах пропуску через державний кордон України документальний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.

З цього слідує, що до повноважень Волинської митниці ДФС належить здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України документального контролю за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; дозвіл на здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом - документ, що видається уповноваженими органами Договірних Сторін міжнародним автомобільним перевізникам для в'їзду, транзитного проїзду через територію Договірних Сторін, а також здійснення інших видів перевезень, передбачених законодавством; міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Згідно із абзацом третім частини п'ятої статті 53 вказаного Закону при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозвіл України; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

З оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03.01.2016 року слідує, що відповідач виходив з того, що позивач є нерезидентом та повинна мати дозвіл України.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача, виходячи з такого.

Закон України «Про автомобільний транспорт» не містить визначення поняття «нерезидент», зміст якого розкрито в інших нормативно-правових актах.

Так, згідно із пунктами 33, 50 частини першої статті 4 МК України нерезиденти: а) юридичні особи, утворені відповідно до законодавства інших держав, які здійснюють свою діяльність за межами України, а також їх відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України, які не здійснюють господарську діяльність відповідно до законодавства України; б) розташовані на території України дипломатичні представництва, консульські установи, інші офіційні представництва іноземних держав та міжнародних організацій, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України; резиденти: юридичні особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України, з місцезнаходженням на її території, а також їх відокремлені підрозділи за кордоном, що не здійснюють господарської діяльності; дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном; відокремлені підрозділи іноземних юридичних осіб з місцезнаходженням на території України, які здійснюють господарську діяльність відповідно до законодавства України; інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента.

Крім того, відповідно до підпунктів 14.1.122, 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України:

нерезиденти - це: а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; в) фізичні особи, які не є резидентами України;

резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім'ї або її реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності. Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України. Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України. Якщо фізична особа є особою без громадянства і на неї не поширюються положення абзаців першого - четвертого цього підпункту, то її статус визначається згідно з нормами міжнародного права. Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи. У разі якщо у розділі IV цього Кодексу використовується термін "резидент" у відповідних відмінках, під цим терміном розуміється "фізична особа - резидент". У разі якщо у розділі III цього Кодексу використовується термін "резидент" у відповідних відмінках, під цим терміном розуміються особи, визначені пунктом 133.1 статті 133 цього Кодексу.

На думку суду, оскільки позивач ОСОБА_1 хоча і попередньо проживала на території іноземної держави (Португалія), проте вона була і на даний час є громадянкою України, зареєстрована та має місце постійного проживання в Україні, тому слід вважати, що позивач є резидентом, а відтак, положення абзацу третього частини п'ятої статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо необхідності нерезидентам України при виконанні міжнародних перевезень вантажів мати дозвіл України на позивача не поширюються.

При вирішенні спору суд також враховує, що позивач не є суб'єктом господарювання, а транспортним засобом марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить громадянці України ОСОБА_1, переміщувався товар «речі бувші у вжитку (особисті речі)».

Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на Угоду між Україною та Португальською Республікою про міжнародні автомобільні перевезення пасажирів і вантажів та протокол до цієї Угоди, затвердженої Законом України від 22.09.2005 року № 2913-IV, оскільки в оскаржуваній картці відмови відсутнє покликання на вказаний міжнародний договір, та, крім того, вказана Угода на спірні правовідносини не поширюється у зв'язку з тим, що позивач не є нерезидентом.

Відтак, з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування оскаржуваної картки відмови підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 року) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 551,21 грн., сплачений квитанцією № 0.0.530788644.1 від 04.04.2016 року (а. с. 2), та який згідно із випискою був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 29).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205020102/2016/00007 від 03 січня 2016 року.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 11 травня 2016 року