Справа № 524/1066/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 травня 2016 року м. Київ К/800/12291/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 18 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області, в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області здійснити розрахунок та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: - яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2010 року у справі №2а-326/2010 з урахуванням постанови апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2010 року у справі №22-6199/2010 за період починаючи з 01 жовтня 2009 року по 02 лютого 2010 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 жовтня 2009 року по день фактичної виплати пенсії; - яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2010 року у справі № 2а-4276/10, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року у справі №1601/2а-4276/10 за період починаючи з 01 травня 2010 року по 02 лютого 2010 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена їй на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 травня 2010 року по день фактичної виплати пенсії.

29 лютого 2016 року постановлена ухвала Автозаводського районного суду міста Кременчука, якою відкрито скорочене провадження по справі відповідно ст. ст. 107, 183-2 КАС України за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 з наданням відповідачеві строку для надання заперечення на позов.

09 березня 2016 року до суду першої інстанції надійшли письмові клопотання Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про розгляд справи не в порядку скороченого провадження та про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до суду згідно ст.ст. 99, 100 КАС України.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 18 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, залишено позовну заяву без розгляду.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 18 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, та прийняти нове рішення, яким направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області здійснив нарахування вказаних видів пенсії позивачеві, які були виплачені одноразовим платежем відповідно у листопаді 2010 року на загальну суму 12067,80 грн. та у квітні 2011 року на загальну суму 39086,12 гри. У подальшому виплата пенсії здійснювалася в розмірі, який було встановлено цими судовими рішеннями.

Позивач був обізнаним щодо фактів виконання рішень судів та здійснення відповідачем відповідних нарахувань і виплат відповідно у листопаді 2010 року та квітні 2011 року.

Таку заяву позивач подав до відповідача у лютому 2016 року, на яку відповідачем була надана відмова, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у період після початку виплат перерахованих розмірів пенсії, позивач, не маючи жодних перешкод, не зверталася до відповідача з тотожною вимогою, та до суду до початку лютого 2016 року з відповідними позовами до відповідача.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 18 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М. І. Смокович

Суддя М.І. Смокович