Справа № 824/199/16-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/199/16-а

09 год. 48 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

представника позивача Бовкуна С.О.,

відповідача-1 не з'явився,

відповідача-2 не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кушнір Ірини Володимирівни представника уповноваженого - начальника Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення (відповідач-1), Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської Валерії Володимирівни (відповідач-2) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною відмову представника Уповноваженого - начальника Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Кушнір Ірини Володимирівни у задоволенні вимог заяви №202/2306 від 18.12.2015 р., визнати нечинним рішення №11/15-Б257352.15-1/24-166 від 01.02.2016 р., зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повторно розглянути заяву №202/2306 від 18.12.2015 р. та доручити уповноваженій посадовій особі, відносно головного спеціаліста-юристконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_5, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 212-3 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 листопада 2015 року він звернувся до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із запитом надати інформацію про загальну кількість направлених в період з 01 січня 2015 року по 25 листопада 2015 року суб'єктам господарювання вимог про надання інформації. 18 грудня 2015 року, позивач отримав відповідь, якою йому було відмовлено в наданні відповіді на запит на інформацію. Відповідальним за розгляд запиту був головний спеціаліст-юрисконсульт Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6. В обґрунтування відмови, ОСОБА_6 зазначив, що територіальне відділення не є розпорядником інформації за запитами на інформацію стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки або яка потребує створення в інший спосіб. Тобто, якщо для задоволення запиту на публічну інформацію необхідно провести аналітичну обробку та/або узагальнення даних (в тому числі надати статистичну інформацію про кількість певних подій, які мале місце в територіальному відділенні), створити правову інформацію, то така інформація не є публічною інформацією у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки потребує створення. Позивач вважає, таке трактування законодавства неправомірним та протиправним. З метою складення на ОСОБА_6 протоколу про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, якою просив відносно головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6 скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, рішенням №11/15-5257352.15-1/24-166 від 01 лютого 2016 року, підписане представником Уповноваженого - начальником Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Кушнір Іриною Володимирівною, вирішено, що підстав для вжиття заходів реагування за зверненням /заявою ОСОБА_2 не вбачається. Відмова обґрунтована тим, що задоволення запиту позивача потребує підрахунку вимог певного характеру, а саме направлених Чернівецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України до суб'єктів господарювання про надання інформації, що є створенням нової інформації, яка не є публічною інформацією.

Позивач також зазначив, що оскаржував дії головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6 до Чернівецького окружного адміністративного суду, постановою якого позов було задоволено та зобов'язано Чернівецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виконати вимоги запиту на інформацію ОСОБА_2 від 30.11.2015 р. №176/2306.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про місце, дату та час судового розгляду справи. В письмових запереченнях зазначають, що не погоджується з позовними вимогами та вважають їх необґрунтованими та безпідставними.

Відповідач-1 зазначає, що ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з інформаційним запитом від 30.11.2015 р. №176/2306 щодо надання інформації про загальну кількість вимог, направлених зазначеним відділенням до суб'єктів господарювання про надання інформації в період з 01.01.2015 р. по 25.11.2015 року. Листом від 14.12.2015 р. №01-20/1259 позивачу було відмовлено у задоволенні даного запиту, оскільки Чернівецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету не ведуться реєстри чи інші статистичні дані щодо кількості вимог, направлених суб'єктам господарювання. Відповідно, запитувану інформацію необхідно було створити, чого Закон України «Про доступ до публічної інформації» не вимагає, а тому відповідач-1 вважає, що така відмова є законною та правомірною. А тому, підстав для вжиття заходів реагування за зверненням /заявою ОСОБА_2 не вбачається, що було зазначено в рішенні №11/15-5257352.15-1/24-166 від 01 лютого 2016 року. Крім того, відповідач-1 зазначає, що у Чернівецькому обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України відсутні окремі журнали реєстрації вимог про надання інформації, запитувані вимоги зберігаються в загальній папці з іншими документами та реєструються в журналі вихідної документації на ряду з іншими документами, що свідчить про необхідність відбору та узагальнення запитуваної ОСОБА_2 інформації, тобто як зазначалось - створення нової інформації. Таким чином, оскільки з відповіді Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України чітко вбачалось, що запитувана позивачем інформація не була зафіксована, її необхідно було б створити шляхом аналітичного опрацювання матеріалу та підрахунку, підстав для вжиття заходів реагування за зверненням позивача до Уповноваженого з прав людини не вбачалось.

Відповідач-2 зазначив в письмових запереченнях, що законодавством передбачено право лише Представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або уповноваженій особі Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини складати протоколи про адміністративні правопорушення, а тому позовні вимоги щодо доручення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини уповноваженій особі скласти протокол про адміністративне правопорушення, відносно головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету ОСОБА_5, вважає безпідставними.

Судом встановлені наступні обставини по справі.

ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з інформаційним запитом від 30.11.2015 р. №176/2306 щодо надання інформації про загальну кількість вимог, направлених зазначеним відділенням до суб'єктів господарювання про надання інформації в період з 01.01.2015 р. по 25.11.2015 року. (а.с. 9).

Листом від 14.12.2015 р. №01-20/1259 позивачу було відмовлено у задоволенні запиту від 30.11.2015 р. №176/2306, оскільки Чернівецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету не ведуться реєстри, чи інші статистичні дані щодо кількості вимог, направлених суб'єктам господарювання. (а.с. 10, 11).

18 грудня 2015 р. позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, якою просив відносно головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6 скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 212-3 КУпАП. (а.с. 12-14).

Згідно рішення №11/15-5257352.15-1/24-166 від 01 лютого 2016 року, підписане представником Уповноваженого - начальником Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Кушнір Іриною Володимирівною, вирішено, що підстав для вжиття заходів реагування за зверненням /заявою ОСОБА_2 не вбачається. Відмова обґрунтована тим, що задоволення запиту позивача потребує підрахунку вимог певного характеру, а саме направлених Чернівецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України до суб'єктів господарювання про надання інформації, що є створенням нової інформації, яка не є публічною інформацією. (а.с. 20, 21).

ОСОБА_2 оскаржив дії головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6 та Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Чернівецького окружного адміністративного суду.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

У відповідності ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.

Статтею 17 Закону України "Про уповноваженого Верховної Ради України з прав" 23 грудня 1997 року № 776/97-ВР визначено, що Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Як встановлено судом, відповідачем-2 було повідомлено позивача про відкриття провадження за його зверненням від 18.12.2015 р. №202/2306.

Механізм здійснення провадження Уповноваженого з прав людини визначений Порядком здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 12.08.2013 р. №18/02-13 (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 1.1 та п. 2.1 зазначеного Порядку, провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - це комплекс заходів, які здійснюються з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини, сприяння їх поновленню, запобігання виникненню умов, що створюють можливості порушення прав та свобод людини.

Підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться, зокрема, у зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку).

Відповідно до п. 3.6 Порядку передбачено, що в ході провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз'яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях.

Судом встановлено, що відповідачем-2 дотримано вищезазначені норми законодавства та надано роз'яснення позивачу щодо застосування положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" та зазначено про відсутність підстав для вжиття заходів реагування за його зверненням від 18.12.2015 р. №202/2306.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд звертає увагу позивача, що обставини щодо неправомірності відмови в наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 30.11.2015 р. №176/2306, на які посилався позивач, розглядались та досліджувались в адміністративній справі №824/65/16-а. Згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.03.2016 р. №824/65/16-а, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними дії головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6, які полягають у відмові в наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 30.11.2015 р. №176/2306. Зобов'язано Чернівецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виконати вимоги запиту на інформацію ОСОБА_2 від 30.11.2015 р. №176/2306.

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 р. №824/65/16-а, яка набрала законної сили, постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням зазначеного, обставини щодо дій головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6 у відмові в наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 30.11.2015 р. №176/2306, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому не підтягають доведенню.

Зокрема, апеляційним судом було встановлено наступні обставини по наведеній справі №824/65/16-а. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року N 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п.1.4. Інструкції про порядок доступу до публічної інформації в Чернівецькому обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України, затвердженої наказом в.о. голови територіального відділення від 30.12.2011 року №70 (далі - Інструкція про порядок доступу до публічної інформації), територіальне відділення не є розпорядником інформації за запитами на інформацію стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки або яка потребує створення в інший спосіб.

При цьому, позивачем при надсиланні запиту на інформацію від 30.11.2015 року №176/2306 було встановлено критерії пошуку, підбору необхідної для задоволення такого запиту інформації. Такими критеріями були: вид документу - вимоги про надання інформації; отримувач вимог про надання інформації - суб'єкти господарювання; строк направлення документів - 01 січня - 25 листопада 2015 року. Однак, суд встановив, що у відповідача не було готового статистичного документу, в якому містилася б кількість документів за наведеними критеріями, він не мав обов'язку створювати запитану позивачем інформацію та бути її розпорядником, оскільки створення такої інформації не передбачено чинними законодавчими або нормативно-правовими актами, внутрішньовідомчими актами відповідача або внутрішньовідомчими актами (наказами, розпорядженнями, дорученнями тощо) Антимонопольного комітету України.

Таким чином, задоволення запиту позивача потребувало б аналітичної обробки копій документів різних номенклатурних справ та відповідного підрахунку вимог за встановлений позивачем достатньо тривалий період часу та певного характеру, а саме: направлених відповідачем до суб'єктів господарювання про надання інформації, що є створенням нової інформації, якою розпорядник публічної інформації в особі відповідача не зобов'язаний володіти.

Кількість вимог про надання інформації (як окрема задокументована інформація) та вимоги про надання інформації (як окремі документи) є різними продуктами, які потребують створення та документального закріплення. Вищенаведені обставини були встановлені рішенням Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 р. №824/65/16-а.

Крім того, доводи позивача про те, що рішення про відмову відповідача -1 у притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 є протиправними, ще й враховуючи те, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року в адміністративній справі №824/65/16-а було визнано протиправними дії головного спеціаліста-юрисконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_6, які полягали у відмові в наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 30.11.2015 р. №176/2306 та зобов'язано Чернівецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виконати вимоги запиту на інформацію, не беруться судом до уваги, оскільки позивач послався на рішення суду не дочекавшись набрання ним законної сили. Однак, рішення суду першої інстанції було скасоване та прийнято нову постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 року, якою у задоволенні позову відмовлено.

На підставі зазначеного вище, дії щодо відмови представника Уповноваженого - начальника Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Кушнір Ірини Володимирівни у задоволенні вимог заяви позивача №202/2306 від 18.12.2015 р., які знайшло своє відображення у рішенні №11/15-Б257352.15-1/24-166 від 01.02.2016 р., є законними, правомірними та прийнятими у відповідності до вимог чинного законодавства.

Стосовно вимоги позивача зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повторно розглянути заяву №202/2306 від 18.12.2015 р. та доручити уповноваженій посадовій особі, відносно головного спеціаліста-юристконсульта Чернівецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_5, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 212-3 КУпАП , суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка; структура секретаріату, розподіл обов'язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений з прав людини має право призначати своїх представників у межах виділених коштів, затверджених Верховною Радою України. Організація діяльності та межі повноважень представників Уповноваженого регулюються Положенням про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке затверджується Уповноваженим. Відповідно до Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26 липня 2012 р. № 7/8-12 (далі - Положення), Представники Уповноваженого з прав людини є посадовими особами, яким з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина делегуються визначені повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та на яких розповсюджуються гарантії забезпечення діяльності повноваженого.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений з прав людини здійснює парламентський контроль за дотриманням права на доступ до публічної інформації.

Статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до пункту 8-1 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 212-3 КУпАП мають право уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Пунктом 1.1. вказаного Положення передбачено, що Управління є самостійним структурним підрозділом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Пунктом 5.1. Положення передбачено, що Управління очолює Представник Уповноваженого - начальник Управління.

Таким чином, Представник Уповноваженого - начальник Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Кушнір І.В. є посадовою особою Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яка може доручити, у разі наявності підстав, скласти протокол про адміністративне правопорушення працівникам Управління.

Суд погоджується зі доводами відповідачів, що законом передбачено право лише Представнику Уповноваженого з прав людини або уповноваженій особі Секретаріату Уповноваженого з прав людини складати протоколи про адміністративні правопорушення. Відтак, позовні вимоги позивача - зобов'язати Уповноваженого з прав людини доручити уповноваженій посадовій особі скласти протокол про адміністративне правопорушення, відносно головного спеціаліста - юрисконсульта Відділення ОСОБА_6, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідачами доведено правомірність вчинених дій та прийнятих рішень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачами доведено правомірність вчинення дій та прийняття рішення №11/15-Б257352.15-1/24-166 від 01.02.2016 р., а тому позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку із відсутністю, таких витрат питання щодо повернення судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 10 травня 2016 р.