Справа № 448/349/16а,2а/448/30/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Справа № 876/3089/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінг на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінг про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-

В С Т А Н О В И В:

28.03.2016 року позивач Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінг, в якому просить примусово видворити відповідача за межі території України, а також затримати його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року позов задоволено. Примусово видворено громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінґ (Terminder Singh), ІНФОРМАЦІЯ_1, - за межі території України. Затримано громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінґ (Terminder Singh), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач потрапив на територію України незаконно, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України з РП, а також у нього відсутні документи, що дають право на перетин державного кордону України та відсутні необхідні для цього коштів, а також відсутні близькі родичі на території України, власне житло, постійне законне джерело існування, дозвіл на працевлаштування, тому існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України, що тягне за собою наслідки, передбачені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а сааме примусове видворення за межі України. Суд першої інстанції враховує наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача.

З огляду на відсутність у відповідача місця проживання на території України та документів, що посвідчують його особу, суд вважає за необхідне затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, громадянин ОСОБА_1 Терміндер Сінг оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що 26.03.2016 року начальником Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України та зобовязано його покинути територію України у термін до 28.03.2016 року. Однак, його було затримано 25.03.2016 року і до 28.03.2016 року він перебував під адміністративним арештом. Таким чином, добровільно виконати постанову про примусове повернення не міг з поважних причин.

Крім того, апелянт стверджує, що строк виконання рішення про примусове повернення на момент розгляду справи вже завершився, у звязку з чим суд першої інстанції мав аналізувати найперше поважність причини його невиконання.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 25.03.2016 року прикордонним нарядом «Група реагування» відділу прикордонної служби «Сянки» Мостиського прикордонного загону ДПС України на напрямку 234 прикордонного знаку, на відстані близько 1700 м від лінії державного кордону, на краю с. Сянки Турківського району Львівської області, був затриманий громадянин ОСОБА_1 Терміндер Сінґ спільно з трьома іншими громадянами ОСОБА_2 за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчиненого групою осіб, чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Також встановлено, що постановою судді Турківського районного суду Львівської області від 28.03.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 грн.

26.03.2016 року начальником Мостиського прикордонного загону, на підставі положень ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінґ (Terminder Singh) за межі України та зобовязано його покинути територію України у термін до 28.03.2016 року.

Із матеріалів справи видно, що рішення про примусове повернення за межі України відповідачем не виконано. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади відповідач не звертався.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією постанови судді Турківського районного суду Львівської області від 28.03.2016 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП; копією протоколу про адміністративне затримання відповідача від 25.03.2016 року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів відповідача від 25.03.2016 року; копією витягу з бази даних ДПСУ про факт перетину (а саме відсутність такого) державного кордону України відповідачем; копією письмових пояснень відповідача; рішенням начальника Мостиського прикордонного загону про примусове повернення відповідача за межі України від 26.03.2016 року.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною ОСОБА_3 України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у ст.26 вказаного Закону.

Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Тобто, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається із матеріалів справи, вимоги наведеного закону в даному випадку дотримані, рішення про примусове повернення відповідача прийнято, також наявні обґрунтовані підставі вважати, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове повернення з території України, зокрема, це відсутність документів, які б посвідчували його особу, та коштів на придбання проїзного документа, що унеможливило самостійно залишити територію України. Підстави, які б стали перешкодою для видворення відповідача за межі території України (ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства») відсутні.

До того ж, встановлено, що відповідач у передбачені Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» строки, не звертався до відповідного органу із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (протилежного суду не доведено).

Крім цього, немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідач залишив країну свого національного походження у зв'язку з побоюванням стати жертвою переслідувань зі сторони екстриміських збройних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для затримання відповідача та примусове видворення з території України, оскільки у відповідача відсутня можливість самостійного повернення на Батьківщину (відсутні кошти для легального повернення на територію ОСОБА_1), немає документів на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України, відсутні родинні зв'язки на території України, а також відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом, свідчать про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем дотримано положення ст. 19 Конституції України, а також наведені положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 183-5, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінг залишити без задоволення, а постанову Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року у справі №448/349/16-а за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 Терміндер Сінг про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_3