Справа № 826/854/14
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 826/854/14
Провадження №2-а/761/519/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 листопада 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Подмазко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» про часткове визнання нормативно-правового акту незаконним, протиправним, таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили та нечинним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської міської державної адміністрації в якому просив визнати незаконним, протиправним, нечинним та таким, що не що не відповідає вимогам правових актів вищої юридичної сили - розпорядження виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації «Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 19.07.2013 року № 1227 в частині виключення позиції № 116 з тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутривачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків, погоджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 квітня 2010 року № 250.

Свої позовні вимоги позивач та її представник обґрунтовували тим, що частково оскаржуване розпорядження та мотиви його прийняття є незаконними, а також порушує право позивачки, як власника квартири та гаражного боксу, оплачувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за тарифом, який встановлений (затверджений) уповноваженим на це органом місцевого самоврядування, рівень якого відповідає розміру економічно обґрунтованих витрат на виробництво вказаних послуг.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги, підтримав з підстав зазначених в позові і наданих ним письмових поясненнях та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача КМДА проти позову заперечила з підстав, викладених у її письмових запереченнях наданих до матеріалів справи, зазначила про те, що оскаржуване розпорядження прийнято з додержанням законодавства України, оскільки розмір внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території погодженню чи затвердженню в органах місцевого самоврядування (КМДА) не підлягає, а ОСББ не є суб'єктами господарювання і не можуть бути виробниками житлово - комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово - комунальні послуги», а також просила повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» в судове засідання свого представника не направило, про причини суд не повідомили, що відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність представника третьої особи.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши зібрані в справі докази, з'ясувавши усі фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що пунктом 1 розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 12.04.2010 року № 250 - погоджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій для товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» для будинку № 17-25 по вулиці Герцена в місті Києві, що становить 2,35 гривні за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ).

Пунктом 7 змін до деяких розпоряджень Київської міської державної адміністрації, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації «Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 19.07.2013 року № 1227 - виключено позицію № 116 з Тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутривачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків, погоджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2010 року № 250.

ОСОБА_1, як власник квартири та гаражного боксу буд. АДРЕСА_1 є суб'єктом правовідносин, у яких частково застосовано розпорядження КМДА, яким скасовано погоджений розмір тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт».

Вказане розпорядження, як нормативно-правовий акт, було офіційно оприлюднене у газеті «Хрещатик» від 07.08.2013 року № 111 (4318).

Виходячи із змісту статті «Відтепер вирішувати питання розміру і складових витрат на утримання будинку і прибудинкової території мешканці ОСББ та ЖБК зможуть самостійно» опублікованої на офіційному сайті Київської міської державної адміністрації, а також усіх документів, наданих суду представником відповідача, які передували прийняттю частково оскаржуваного рішення, підставою для його прийняття стали роз'яснення надані у листах Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.11.2012 року № 7/10-19373 та 26.04.2011 року № 7/15-4687 та листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг від 10.09.2012 року № № 7/8-14514, 3214/02-11-05.

Суть вказаних роз'яснень полягає у тому, що визначений загальними зборами ОСББ розмір внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території не потребує затвердження чи погодження органами державної влади чи місцевого самоврядування, а визначені законом мета і предмет діяльності ОСББ не передбачають провадження об'єднанням господарської діяльності, а тому ОСББ не є суб'єктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З визначеного Законом України «Про житлово-комунальні послуги» переліку учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (власник, споживач, виконавець, виробник) ОСББ може виступати лише у ролі споживача - як колективний замовник (абонент). Норми Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» є спеціальними відносно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й статті 29 «Особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку», оскільки положення статті 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначають порядок оплати комунальних послуг та укладення відповідних договорів у багатоквартирних будинках, де створено ОСББ, а не в багатоквартирних будинках загалом. Відповідно, ОСББ слід керуватися в своїй діяльності саме нормами статті 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Суд вважає, що вищенаведені листи, що містять роз'яснення з питань застосування законодавства України, видані поза межами повноважень Мінрегіонбуду України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, що передбачені ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Положення про Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 19.12.2005 року № 1801/2005, який втратив чинність 31.05.2011 року, п.п. 19, п.п. 20 п. 4 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та жилого - комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 року № 633/2011, який діє на цей час, а також Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1073/2011, оскільки Мінрегіонбуд України має право надавати роз'яснення щодо здійснення державної політики у відповідних сферах, а не з питань застосування чи тлумачення законодавства, що регулює суспільні відносини, в тому числі у сфері надання житлово-комунальних послуг та діяльності ОСББ, а зазначена Комісія є державним органом до повноважень якого не віднесено державне регулювання у сфері надання жилого-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Враховуючи вказане та те, що перелічені листи не є підзаконними нормативно-правовими актами вказаних центральних органів виконавчої влади, суд не приймає їх до уваги при вирішенні справи відповідно п. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України.

Крім того, листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 7/13-3431 від 26.03.2014 року відкликано та скасовано листи Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.11.2012 року № 7/10-19373 та 26.04.2011 року № 7/15-4687, а також лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг від 10.09.2012 року № № 7/8-14514, 3214/02-11-05.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У відповідності до ст. 2, ст. 1, ст. 3 та преамбули Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» цей Закон регулює: правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку; порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об'єднань, асоціацій; відносини суб'єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об'єднанні, асоціації; відносин між об'єднаннями та асоціаціями; відносин між об'єднаннями, асоціаціями і органами державної влади та органами місцевого самоврядування; відносин між об'єднаннями і господарюючими суб'єктами. Крім того, діяльність об'єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об'єднання, асоціації.

Ст. 1, ст. 3, ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 2 ст. 13, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що цим Законом визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, одним із видів яких є послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, а предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Крім того, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Виходячи з наведених вимог законодавства, норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюють суспільні відносини у сфері створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та є спеціальними по відношенню до норм Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 року № 2866-III, дія яких розповсюджується на правовідносини щодо створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, а з огляду на зміст ст. 4, ст. 16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання створюється для належного утримання та використання неподільного і загального майна та має право відповідно до законодавства та статуту визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна в порядку визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 14, ч. 1, ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 2 п. а) ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 до повноважень виконавчих органів міських рад віднесено встановлення (затвердження) тарифів на житлово-комунальні послуги у вигляді послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в незалежності від організаційно-правової форми їх виконавців.

Частиною 1 ст. 16, п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 30, ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869, передбачено принципи забезпечення відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, розрахунок яких здійснюється на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість, а також рівності правових гарантій, нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку та відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх кількості.

Статтями 1, 4, 16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 року № 2866-III та п.п.1.5 п.1, п.п.2.2, п.2.3 п.2, п.п.4.11 п.4 Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 року № 141 визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна; об'єднання може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами; об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом

Статтями 1, 19, 20, 21, 23, 24, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV передбачено, що визначення балансоутримувача будинку, як юридичної особи, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; визначення виконавця, як суб'єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; визначення управителя, як особи, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору; визначення утримання будинків і прибудинкових територій, як господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; визначення учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, які здійснюються виключно на договірних засадах: власника, споживача, виконавця, а також балансоутримувача та управителя, як особливих учасників, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем та виконавцем.

Частинами 1, 3 ст. 3, ч.1 ст.52, ч.1, п.1 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV, передбачено визначення господарської діяльності, як діяльності суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, у тому числі діяльності негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, а також некомерційного господарювання - самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку, а також визначення поняття суб'єкта господарювання - як учасника господарських відносин, який здійснює господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), має відокремлене майно і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством, а також будь-якої юридичної особи, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована в установленому законом порядку.

Виходячи з системного аналізу змісту усіх вищенаведених норм права, ОСББ створюється для належного утримання та використання неподільного і загального майна та має право відповідно до законодавства та статуту визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна в порядку визначеному спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги», шляхом формування тарифів на житлово-комунальні послуги у вигляді послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які підлягають затвердженню органами місцевого самоврядування, у тому числі КМДА, як виконавчим органом Київської міської ради, а реалізація права встановлення загальними зборами ОСББ розміру платежів, зборів і внесків членів об'єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів - є додатковим видом витрат на утримання загального та неподільного майна співвласників будинку, тому не може ототожнюватись з формуванням розміру тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Діяльність ОСББ з утримання будинку та прибудинкової території, шляхом самостійного чи з залученням інших осіб, надання житлово-комунальних послуг у вигляді послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із - є господарською - комерційною або некомерційною діяльністю з надання вказаної комунальної послуги, а ОСББ є суб'єктами господарської діяльності, що наділені господарською компетенцією (правами та обов'язками) балансоутримувача частини будинку, управителя та виконавця.

Відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження юридичного факту додержання ним в процесі прийняття частково оскаржуваного нормативно - правового акту, вказаних вище вимог законодавства України, а його доводи про те, що розмір внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території погодженню чи затвердженню в органах місцевого самоврядування (КМДА) не підлягає, ОСББ не є суб'єктами господарювання і не можуть бути виробниками житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд вважає помилковими та такими, що не ґрунтуються на законі.

Крім того, відповідно до абзацу п'ятого пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009, абзацу другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп та виходячи із змісту ст.3 Конституції України, ч.1 ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед фізичними особами та не можуть скасовувати свої попередні рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини (суспільні відносини, учасники яких є носіями суб'єктивних прав і обов'язків, що виникають при настанні передбачених законом юридичних фактів), пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав (забезпечена законом міра можливої поведінки особи, спрямованої на досягнення цілей, пов'язаних із задоволенням інтересів та можливість здійснювати певні дії і вимагати певної поведінки від будь-яких інших осіб) та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Вказане є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та іншими особами, породжуючи у них впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржуване розпорядження виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради» від 19.07.2013 року № 1227 в частині виключення позиції № 116 з тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутримувачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків, з урахуванням положення ч.8 ст. 171 КАС України, є незаконним, оскільки порушує право позивача оплачувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за тарифом, який встановлений (затверджений) уповноваженим на це органом місцевого самоврядування, рівень якого відповідає розміру економічно обґрунтованих витрат на виробництво вказаних послуг.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 17 - 19, 69 - 71, 86, 104, 105, 158 - 163, 167, 171, 185, 186, 254 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» про часткове визнання нормативно-правового акту незаконним, протиправним, таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили та нечинним.

Визнати незаконним розпорядження виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради» від 19.07.2013 року № 1227 в частині виключення позиції № 116 з тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутримувачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та регулятивної частини постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову не було скасовано.

Суддя: