Справа № 803/484/16
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Справа № 803/484/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області, Управління Держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області (відповідач 1), Управління Держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області (відповідач 2), у якому просила визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки площею 0,85 га поруч з житловим будинком № 54 по вул. М. Кримчука в с. Воля Ковельського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства та зобовязати цього відповідача повторно розглянути її заяву в частині передачі їй у власність земельної ділянки зазначеної площі та прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення такої земельної ділянки, а також зобовязати відповідача 2 після складання документації із землеустрою провести державну реєстрацію за позивачем земельної ділянки площею 1,35 га поруч з житловим будинком № 54 по вул. М. Кримчука в с. Воля Ковельського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у грудні 2015 року подала до Тойкутської сільської ради заяву про передачу їй у власність земельної ділянки площею 1,35 га, розташованої поруч з житловим будинком № 54 по вул. М. Кримчука в с. Воля Ковельського району для ведення особистого селянського господарства, яка перебувала у користуванні її батьків, та просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки. До заяви було долучено відповідні графічні матеріали. За результатами розгляду вказаної заяви сільською радою прийнято рішення № 5/3.13 від 09.02.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою орієнтовною площею 0,5 га. Фактично відповідач задовольнив заяву частково.

ОСОБА_2 вважає, що відповідачем 1 порушено визначені законом процедуру та порядок безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність, безпідставно відмовлено їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,85 га, а тому дії відповідача в цій частині є протиправними, оскільки порушують право позивача на безоплатне отримання земельної ділянки. Зокрема, Тойкутською сільською радою в даному випадку порушено вимоги статей 116, 118, 122 Земельного кодексу України, оскільки не було підстав, визначених вказаними нормами, для відмови в наданні дозволу на передачу у власність земельної ділянки площею 0,85 га; рішення про відмову є немотивованим. Сільською радою порушено місячний строк прийняття рішення по вказаній заяві, заявника було позбавлено права брати участь у розгляді питання по її заяві.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» земельна ділянка підлягає державній реєстрації за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування.

Тобто, після складання документації із землеустрою земельна ділянка підлягає державній реєстрації управлінням Держгеокадастру в Ковельському районі, тому позивач просила зобовязати відповідача 2 провести державну реєстрацію за нею земельної ділянки площею 1,35 га.

Тойкутська сільська рада у письмових запереченнях проти позову його вимоги не визнала та у їх задоволенні просила відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач 1 вказав, що розгляд заяви ОСОБА_2 відбувався на сесії 29.01.2016 року в її присутності. Оскільки при обговоренні даної заяви більшість депутатів не бажали надавати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, вирішено було перенести розгляд питання на наступну сесію. Звертає увагу, що до заяви позивача було додано графічні матеріал за якими неможливо визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

При повторному розгляді даного питання було запропоновано рішення про надання дозволу на розробку землеустрою на 0.5 га, враховуючи ту обставину, що інші близькі родичі теж забажають мати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Даний проект був підтриманий депутатами сільської ради. Крім того, як було зясовано при розгляді даного питання, відносно вказаної земельної ділянки існують земельні суперечки, які тривають довгий час.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги до Тойкутської сільської ради в частині вимог про зобовязання вчинити дії та просить зобовязати повторно розглянути її заяву в частині передачі їй у власність земельної ділянки зазначеної площі та прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою такої земельної ділянки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних мотивів та підстав.

Частиною 1 статті 116 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин шостої - сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною десятою статті 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається із частини першої статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Судом встановлено, що до Тойкутської сільської ради надійшла заява ОСОБА_2 від 24.12.2015 року про надання їй власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,35 га та надання дозволу на розробку проекту землеустрою на ділянку, розташовану поруч з житловим будинком № 54 по вул. М. Кримчука в с. Воля Ковельського району Волинської області. До заяви додану схему розташування земельної ділянки.

29.01.2016 року вказану заяву розглянуто на сесії Тойкутської сільської ради в присутності ОСОБА_2 У звязку з недостатністю голосів розгляд вказаної заяви перенесено на наступне чергове засідання сесії (а.с.43).

09.02.2016 року Тойкутською сільською радою прийнято рішення № 5/3.13 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,50 га. (а.с. 35).

Підставою для визнання протиправними дій Тойкутської сільської ради позивач вважає порушення нею процедури та порядку безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність, оскільки безпідставно відмовлено у наданні їй дозволу на розробку 0,85 га.

Однак із такими твердженнями позивача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання питань регулювання земельних відносин.

Тобто, вказані рішення приймаються колегіальним органом із дотриманням певної процедури.

В даному випадку заява позивача подана до сільської ради 30.12.2015 року вперше розглядалась на сесії сільської ради за її участю 29.01.2016 року в строки, визначені чинним законодавством.

Враховуючи ту обставину, що достатньої кількості голосів за надання дозволу не було, вирішення вказаного питання було перенесено на наступну сесію (витяг із протоколу сесії від 29.01.2016 року), про що ОСОБА_2 було відомо.

Розклад проведення сесій сільських рад та порядок денний є загальнодоступним та публічним.

За наслідками розгляду заяви позивача колегіальним органом прийнято рішення від 09.02.2016 року № 5/3.13, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на 0,50 га земельної ділянки, яка перебувала в користування її батька ОСОБА_4, яке ОСОБА_2 у встановленому порядку не було оскаржене і на даний час є чинним. Вказаним рішенням позивачу не було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку 0,85 га .

Із матеріалів справи та заперечень вбачається, що підставами для прийняття такого рішення сесією сільської ради були наступні мотиви: тривалі земельні спори щодо користування вказаною земельною ділянкою; наявність інших спадкоємців в покійного батька та можливим їх претендуванням на отримання земельної ділянки в межах площ, якими користувався батько; частина площі земельної ділянки, якою користувався батько, розташована за межами населеного пункту; не виготовлення технічної документації позивачем на вже надану земельну ділянку.

З урахуванням зазначених обставин Тойкутською сільською радою і було прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на 0,50 га - пропорційно до можливих заяв спадкоємців на отримання земельних ділянок із врахуванням площі земельної ділянки, якою користувався батько ОСОБА_2

Також позивач зазначає, що земельна ділянка, в межах якої вона бажає отримати земельну ділянку, знаходилась в користуванні її батьків, і що її родичі не претендують та відмовились від отримання ділянки у власність. Однак, жодного доказу на підтвердження вказаного не представлено.

Тобто, колегіальний орган при прийнятті вказаного рішення виходив із фактичних обставин та діяв в межах наданих йому повноважень, а тому стверджувати, що його дії є протиправними немає підстав. Рішення про фактичну відмову в наданні земельної ділянки площею 0,85 га відповідач 1 не приймав.

Суд зазначає, що неприйняття відповідачем 1 рішення в місячний строк саме по собі не може бути підставою для визнання протиправними дій органу, який його приймав, якщо питання, порушене в заяві вирішено в межах чинного законодавства .

Крім того, із поданої до заяви схеми розташування земельної ділянки незрозуміло, де вона розташована по відношенню до інших земельних ділянок.

Невирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в межах, заявлених в заяві та норм безоплатної передачі не позбавляє позивача на подання повторної заяви для вирішення вказаного питання та прийняття сесією мотивованого рішення в цій частині (про надання дозволу чи відмову).

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій щодо часткового надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,50 га.

Суд вважає, що Тойкутською сільською радою в даному випадку не було допущено порушення вимог статей 116, 118,122 ЗК України при розгляді заяви ОСОБА_2 та прийнятті відповідного рішення, а тому дії є правомірними.

З врахуванням викладеного в задоволенні позову в частинні визнання протиправними дій Тойкутської сільської ради слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача 1 вчинити дії, а саме повторно розглянути питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,85 га, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки підставою для зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії є встановлення протиправності його дій чи допущеної протиправної бездіяльності. Крім того, суд не може зобовязувати субєкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, оскільки питання дачі дозволу на розробку проекту землеустрою є виключною компетенцією сільської ради, а суд не може підміняти собою функції, які покладені на такий орган.

Позовні вимоги до Управління Держгеокадастру у Ковельському районі не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Як встановлено в судовому засіданні, сільською радою ще не прийнято рішення з приводу розробки проекту землеустрою на 1,35 га ОСОБА_2, позивач із відповідною заявою про реєстрацію до Держгеокадастру не звертався.

Тобто, виходячи із змісту статті 6 КАС України позивач без попереднього звернення до відповідача 2 передчасно звернувся до суду за захистом свого порушеного права: таке право відповідачем 2 не було порушено, оскільки позивач із відповідною заявою до нього не зверталася.

Керуючись статтями 158, 160 ч. 3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області, Управління Держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 10 травня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк