Справа № 814/2208/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/2208/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постановою від 27 жовтня 2014 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Миколаївський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 липня 2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 58 048,60 грн. (в т.ч. за основним платежем - 46438,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11609,72 грн.) та від 16 липня 2014 року № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 170 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України чітко передбачено, що до доходу, отриманого платником податку як додаткове благо, відносяться також і суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Апелянт зазначає, що сума прощеної (анульованої) АТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу у вигляді пені відноситься до додаткового блага, з якого ОСОБА_1 самостійно повинен сплачуватися податок на доходи фізичних осіб, а даний факт повинен відображатися ним у декларації про майновий стан за 2012 рік відповідно до п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України.

ОСОБА_1 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що в червні 2014 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків, за результатами якої складений акт перевірки №503/14-03-17-03-08/НОМЕР_1 від 27.06.2014р.

В акті фіксовано порушення позивачем п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, що виразилося у неподанні позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, а також порушення п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено ухилення від сплати податку (недекларування доходу в виді прощеної (анульованої) пені за кредитним договором) на доходи фізичних осіб за 2012 рік на 46 438,88 грн.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі зазначеного акту перевірки 16.07.2014р. ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області прийняла податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 46438,88 грн. та за штрафними санкціями в сумі 11609,72 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн. за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік.

Досліджуючи наявність підстав для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень суд першої інстанції встановив, що 12.07.2006р. позивач уклав кредитний договір №014/08-112/49270 з АТ «Райффайзен Банк Аваль», за яким позивач отримав кредит в сумі 21080 дол. США строком на 72 місяці з терміном погашення до 12.07.2012р. У зв'язку з невиконанням позивачем договірних зобов'язань за наведеним кредитним договором, 04.03.2011р. Банк звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення з позивача кредитної заборгованості в сумі 117457,35 грн. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.10.2012р. по справі №2-3045/11 позов задоволений.

Суд першої інстанції встановив, що 11.12.2012р. між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір №014/81-1-0-00/2829, згідно якого, з урахуванням додаткової угоди до цього кредитного договору від 11.12.2012р. №014/81-1-0-00/2829/81-1-0-00/2830, позивачу надані кошти в сумі 40578,32 грн. на рефінансування заборгованості за кредитним договором від 12.07.2006р. строком до 11.06.2015 р.

Суд першої інстанції, також, встановив, що 11.12.2012р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомило ОСОБА_1 про анулювання (прощення) заборгованості по сплаті пені в розмірі 274 432,22 грн., нарахованої за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором від 12.07.2006 р.

Суд першої інстанції визнав помилковими висновки податкового органу стосовно того, що анульована пеня в сумі 274 432,22 грн. є доходом позивача, отриманим в якості додаткового блага, а тому підлягає оподаткуванню, зазначивши, що в силу вимог п.п.14.1.47, п.п.14.1.54, п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14, п.164.1 ст.164, п.179.1, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі. При цьому, анульована (прощена) позивачу банком пеня, нарахована протягом певного часу дії договору, не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, так як відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому, нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед банком. Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, що підлягає оподаткуванню.

За таких підстав, суд першої інстанції визнав правомірними дії позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2012 рік суми анульованої банком пені, яка не є доходом позивача.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення від 16 липня 2014 року № та №, які прийняті на підставі акту №503/14-03-17-03-08/НОМЕР_1 від 27.06.2014р. позапланової документальної невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ОСОБА_1 належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., в якому податковим органом зафіксовано порушення позивачем п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179, п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 у 2012 році самостійно не сплатив податок з доходів фізичних осіб та не подав декларацію про майновий стан за 2012 рік, при отриманні доходу від АТ «Райффайзен Банк Аваль» у вигляді суми анульованого (прощеного) кредитором боргу по кредитному договору №014/08-112/49270 від 12.07.2007р. за його самостійним рішенням, який, за висновками відповідача, є додатковим благом у розумінні п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, та з якого утримується та перераховується до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Апеляційний суд встановив, що за кредитним договором №014/08-112/49270 від 12.07.2007р. позивачу анульовано (прощено) заборгованість не за основною сумою боргу (кредиту), а заборгованість за пенею у розмірі 274 432,22 грн., про що АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначило у своєму повідомленні від 11.12.2012р., а також у відповіді від 08.10.2014р.на запит суду першої інстанції (а.с.99, 100).

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі зазначених положень законодавства України апеляційний суд дійшов висновку, що прощена ОСОБА_1 банком пеня за кредитним договором №014/08-112/49270 від 12.07.2007р. не є його доходом та додатковим благом, так як нарахування пені є засобом забезпечення виконання договірних зобов'язань, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 відсутній обов'язок щодо самостійного нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення даного факту у декларації про майновий стан за 2012 рік.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 25 квітня 2016 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець