Справа № 500/4991/13-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/4991/13-а
Провадження № 2-а/500/41/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року

13год.19хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Адамова А.С.

при секретарі - Хачатрян А.Т.,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: Щербини О.С.,

від прокуратури: Дупанової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю Ізмаїльської місцевої прокуратури, про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області, в якому (з урахуванням уточнень) просить: визнати дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України неправомірними щодо відмови у перерахунку пенсії по довідки по заробітній платі, яка зазначена у висновку експертизи №9818-9872 від 30.11.2007р.; зобов'язати відповідача повернути доплату до пенсії з 01 лютого по 1100 грн. та встановити на теперішній час 3800 грн.; зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України прийняти за основу висновок експертизи №9818-9872 від 30.11.2007р., де 1 вахта - 3455 радянських карбованців 96 копійка, 2 вахта - 3517 радянських карбованців 91 копійка, 3 вахта - 3517 радянських карбованців 91 копійка, всього - 10491 радянських карбованців 78 копійок; зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії на підставі висновку експертизи №9818-9872 від 30.11.2007р. з 01.09.1992р. - моменту виходу на пенсію; зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії з послідуючою виплатою з 15.03.2004р., почати виплату пенсії - довічно; зобов'язати видати нову довідку на підставі експертизи №9818-9872 від 30.11.2007 р.р. УМВС Херсона (його правонаступника) для нарахування пенсії УПФУ України в Ізмаїльському районі; зобов'язати відповідача на підставі експертизи №9818-9872 від 30.11.2007 р. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України - позовну давність не розповсюджувати на вимогу «Про виплату за нанесення травми, здійснити УПФУ України - перерахунок пенсії за нанесення йому матеріальної та моральної шкоди з 01.09.1992 р.; зобов'язати УПФУ України на підставі експертизи №9818-9872 від 30.11 .2007 р. здійснити перерахунок пенсії з послідующою виплатою заборгованості та почати виплату пенсії - довічно.

У судовому засіданні 12.05.2016р. ОСОБА_1 зазначив, що не підтримує п.3 поданих 04.05.2016р. уточнень адміністративної позовної заяви в частині зобов'язання відповідача повернути доплату до пенсії з 01 лютого у розмірі 1100грн. ат встановити пенсію 3800грн., у зв'язку з чим суд ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, повернув уточнення позовної заяви в цій частині позивачу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він з 28.07.1987 року по 11.10.1987 року був направлений УВС Херсонського облвиконкому на ліквідацію аварії ЧАЕС, де він відпрацював 3 вахти по 15 днів на 3-му та 4-му енергоблоці ЧАЕС, на яких оплата здійснювалася в 5-ти кратному розмірі. З 01.09.1992 року він був звільнений з УВС на пенсію та висновком Одеської МСЕК-№1 йому була встановлена 2-га група інвалідності. УВС м. Херсон ОСОБА_1 було надано довідку про заробіток №128 від 29.04.1993 року для нарахування пенсії по інвалідності, де невірно було вказано прізвище та оплата праці не відповідала дійсності, було зазначено що він працював на 1-му та 2-му блоці. Після того, як він повідомив УВС м. Херсона, що працював на 3-му та 4-му енергоблоці на його адресу було надіслано нову довідку, зі зміненим прізвищем в якій сума заробітку залишилась попередньою, виходячи з якої управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області ОСОБА_1 було встановлено пенсію, як інваліду війни 2 групи, з 01.10.1992 року, яку позивач отримував протягом 12 років - до 2004 року. В 2004 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області, управління праці й соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, управління МВС України в Херсонській області, Одеської обласної МСЕК №1 Міністерства охорони здоров'я України про стягнення заробітної плати, моральної шкоди, проведення перерахунку щомісячної пенсії. В ході розгляду даної справи провадження по якій було закрито 20.05.2010 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства було складено висновок судової економічної експертизи №9818-9872 від 30.11.2007 року. В зазначеному висновку експертом було встановлено що заробітна плата, яка підлягала нарахуванню ОСОБА_1 за період находження його при ліквідації наслідків аварії на 3-му і 4-му енергоблоках ЧАЕС за період роботи з 28.07.1987 року по 25.10.1987 року склала 10491,78 радянських карбованців, виходячи з повного місяця середньої тривалості 176 годин, тобто, 1 вахта - 3 455 радянських карбованців 96 копійка, 2 вахта - 3 517 радянських карбованців 91 копійка, 3 вахта - 3 517 радянських карбованців 91 копійка, а не в сумі 1210,75 радянських карбованців, як зазначено в довідці УВС в Херсонській області. Позивач зазначає, що на протязі всіх років з моменту подання позовної заяви, УМВС м. Херсон відмовлялося надати нову довідку про заробітну плату для нарахування та перерахування пенсії, а управління Пенсійного фонду м.Ізмаїл та Ізмаїльського району Одеської області відмовлялося нарахувати пенсію згідно висновку експертизи.

Згідно заперечень (з урахуванням додаткових пояснень), наданих Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України, відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що пенсійне забезпечення учасників ліквідації, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС та потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС урегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі ЗУ №796-12). Механізм призначення пенсій в розмірі відшкодування фактичної шкоди, відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ №796-12 визначений Порядком, затвердженим постановою КМУ від 30.05.1997р. №523 та Постановою КМУ від 23.11.2011р. №1210. Цей порядок передбачає призначення цих пенсій із заробітку отриманого в зоні відчуження у 1986-1990р.р. за будь-які 12 місяців підряд в зоні відчуження. Оскільки згідно довідки №9/2/48 від 20.03.1997р. наданої Управлінням Державної пожежної охорони ОСОБА_1 дійсно виконував обов'язки молодшого інструктора профгрупи ЗДПО-3 по охороні ЧАЕС і знаходився в зоні відчуження на наступних вахтах: з 28.07.1987р. по 12.08.1987р.; з 27.08.1987р. по 11.09.1987р.; з 26.09.1987р. по 11.10.1987р. Загальний стаж роботи, по матеріалам пенсійної довідки складає 19 років 05 місяців 01 день, з них 04 місяці 18 днів робота за Списком №1 по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Заробітна плата розрахована з посадового окладу 160 рублів відповідно до наданої Управлінням внутрішніх справ Херсонської області довідці (без дати та № реєстрації) за періоди (за кожний місяць окремо): з 28.07.1987р. по 12.08.1987р.; з 27.08.1987р. по 11.09.1987р.; з 26.09.1987р. по 11.10.1987р. Отже оплата праці за дні роботи в зоні відчуження складає: за період вахти з 28.07.1987р. по 12.08.1987р. - 398,09 рублів; за період вахти з 27.08.1987р. по 11.09.1987р. - 406,33 рублів; з за період вахти з 26.09.1987р. по 11.10.1987р. - 406,33 рублів. Основний розмір пенсії ОСОБА_1 на 01.02.2016р. складає 2738,70 грн., який складається: згідно п. 11 Постанови КМУ від 23.11.2011р. №1210 мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ групи інвалідності - 1718,40 грн.; щомісячна додаткова пенсія інваліду 2 групи внаслідок ЧК (ст. 49) - 379,60 грн.; підвищення інваліду армії, прирівняному до інвалідів війни 2 групи - 429,60 грн.; щомісячна виплата цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України «Про поліпшення матеріального становища інвалідів війни» - 500 грн.; доплата до пенсії відповідно до Постанови КМУ №684 від 03.05.2007р. - 161,10 грн. Згідно ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її. Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» визначено, що виходячи з розміру 19,91 грн. провадиться розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії. Пенсія ОСОБА_1 була призначена управлінням ПФУ у відповідності до вимог законодавства, згідно наданих довідок. Підвищення пенсій ОСОБА_1 проводилися тільки згідно постанов Кабінету Міністрів України. Права на перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі експертизи №9818-9872 від 30.11.2007р. позивач не має, так як вона носить рекомендаційний характер. Пенсія виплачується позивачу згідно внесених змін у законодавстві, збільшити її розмір немає законних підстав.

У судовому засіданні позивач та представник відповідача підтримали викладені правові позиції по суті спору.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні судом, окрім залучених до матеріалів справи документів, досліджено оригінал пенсійної справи ОСОБА_1, а також матеріали адміністративної справи №2а-10978/08/1570 (первісний номер 2-1211-2004; архівний номер 1558/2012) у 4х томах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має статус особи 1 категорії, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.12.1992 року, та згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 21.07.2005 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.

Відповідно до відповіді Управління МВС України в Херсонській області №10/ПА-7/Кц, та довідки Головного управління Державної пожежної охорони МВС України від 27.05.1999р., згідно облікових даних ОСОБА_1 дійсно приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виконував обов'язки молодшого інструктора профгрупи по охороні ЧАЕС та знаходився на наступних вахтах: з 28 липня по 12 серпня 1987 року, з 27 серпня по 11 вересня 1987 року, з 26 вересня по 11 жовтня 1987 року; загалом 48 днів по 8 годин на добу. Дані обставини також підтверджуються карткою обліку місця та тривалості роботи на об'єктах та території Чорнобильської АЕС, а також в 30-ти кілометровій зоні, карткою обліку робочого часу по зонам (вахти 19,21,23), та іншими матеріалами справи. Всього нараховане грошове забезпечення за час роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС в сумі 1210,75 рублів.

Як вбачається із листа Головного управління ДСНС України у Київській області від 15.04.2016р. №66/3/2863, молодший сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився на вахті в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС у період: З 28 липня по 12 серпня 1987 року: 8 годин - Чорнобиль (28 липня - 8 год.); 116 годин - приміщення і територія 3, 4 енергоблоків (липень - 29-6 год., 30-6 год., 31-8 год., серпень - 1-8 год., 2-8 год., 3-8 год., 4-8 год., 5-8 год., 6-8 год., 7-8 год., 8-8 год., 9-8 год., 10-8 год., 11-8 год., 12-8 год.); 2 години - ремонт покрівлі 1,2,5,6 енергоблоків (30 липня - 2 год.); 3 години - будівля адміністративно - побутового комплексу (липень -29-1 год., 30-2 год.). Отримана доза опромінення: 1,643 бера. З 27 серпня по 11 вересня 1987 року: 120 годин - приміщення і територія 3, 4 енергоблоків (серпень - 28-8 год., 29-8 год., 30-8 год., 31-8 год., вересень - 1-8 год., 2-8 год., 3-8 год., 4-8 год., 5-8 год., 6-8 год., 7-8 год., 8-8 год., 9-8 год., 10-8 год., 11-8 год.); 8 годин - Чорнобиль (27 серпня - 8 год.). Отримана доза опромінення: 1,165 бера. З 26 вересня по 11 жовтня 1987 року: 128 годин - приміщення і територія 3, 4 енергоблоків (вересень - 26-8 год., 27-8 год., 28-8 год., 29-8 год., 30-8 год., жовтень - 1-8 год., 2-8 год., 3-8 год., 4-8 год., 5-8 год., 6-8 год., 7-8 год., 8-8 год., 9-8 год., 10-8 год., 11-8 год.). Отримана доза опромінення: 1,512 бера. Підстава: картка обліку робочого часу по зонам, архівна книга по вахті № 19 том 1, № 21 том 1, № 23 том 1.

Згідно висновку №9818-9872 додаткової судово-економічної експертизи від 30.11.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ізмаїльському районі Одеської області, Управління праці й соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, Управління МВС України в Херсонській області, Одеської обласної МСЕК №1 Міністерства охорони здоров'я України, заробітна плата, що підлягає нарахуванню ОСОБА_1 за період участі його у ліквідації наслідків аварії на третьому і четвертому енергоблоках ЧАЕС за період роботи з 28.07.1987 року по 25.10.1987 року склала 10491,78 радянських карбованців, виходячи з повного місяця середньої тривалості 176 годин, тобто, 1 вахта - 3 455 радянських карбованців 96 копійка, 2 вахта - 3 517 радянських карбованців 91 копійка, 3 вахта - 3 517 радянських карбованців 91 копійка, а не в сумі 1210,75 радянських карбованців, як зазначено в довідці УВС в Херсонській області. Не донарахування (відхилення) зарплати складають 9 281,03 рад.руб. (а.с. 13-19, оригінал знаходиться у пенсійній справі ОСОБА_1, яка була оглянута судом у судовому засіданні 12.05.2016р.).

Дана експертиза була проведена на виконання ухвал Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2004 року, 20.01.2005 року, 20.10.2005 року та від 28.08.2007 року в рамках цивільної справи №2-8-2007, згідно яких експерт був попереджений про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. (т.1 арк. 149, 153, 168, 294 справи №2а-10978/08/1570 (первісний номер 2-1211-2004; архівний номер 1558/2012).

Відповідач приймав участь у розгляді справи в рамках якої було проведено зазначену експертизу та з висновками експертизи був обізнаний.

Як вбачається з листа управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області №206/11-01 від 09.12.2013 року ОСОБА_1 повідомлено, що він отримує пенсію по інвалідності, яка пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначену відповідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія призначається на бажання заявника із заробітку який він одержав за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, що визначаються згідно із законодавством. Повідомлено, що на дату надання відповіді ОСОБА_1 отримував пенсію у розмірі 3845,66 грн., який розрахований відповідно до документів наявних в пенсійній справі, в тому числі: 3036,45 грн. - основний розмір пенсії (80 % від 3795,57 грн.); 379,60 грн. - додаткова пенсія інваліду 2 групи внаслідок ЧК Ліквідатор (ст. 49); 379,60. - підвищення інваліду армії прирівняного до інваліду війни 2 групи; 50 грн. - щомісячна цільова грошова допомога. Стосовно права на перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі висновку експертизи №9818-9872 від 30.11.2007 року, повідомлено, що з урахуванням вищевикладеного права на перерахунок пенсії по заробітній платі він не має.

Як вбачається з матеріалів справи, основний розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.02.2016р. складає 2738,70 грн., який складається: згідно п. 11 Постанови КМУ від 23.11.2011р. №1210 мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ групи інвалідності - 1718,40 грн.; щомісячна додаткова пенсія інваліду 2 групи внаслідок ЧК (ст. 49) - 379,60 грн.; підвищення інваліду армії, прирівняному до інвалідів війни 2 групи - 429,60 грн.; щомісячна виплата цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України «Про поліпшення матеріального становища інвалідів війни» - 500 грн.; доплата до пенсії відповідно до Постанови КМУ №684 від 03.05.2007р. - 161,10 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим законом.

Згідно до вимог статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до ст. 15 Закону №796-ХІІ видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №796-ХІІ громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Даний Порядок визначає механізм обчислення пенсій, зокрема, по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Якщо робота проводилася вахтовим методом, визначення тривалості роботи у зоні відчуження і заробітної плати для обчислення пенсії здійснюється виходячи з того, що одна повна вахта (не менш як 14 робочих днів підряд) вважається повним місяцем.

Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено механізм обчислення пенсій, зокрема, по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, введено в дію з 01.01.2012 року; відповідно - мінімальний розмір пенсії становить для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою ІІІ групи інвалідності - 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2012 року і 110% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.07.2012 року; розмір додаткової пенсії особам, віднесеним до категорії І, інвалідам ІІІ групи встановлюється: з 01.01.2012 року - 15%, а з 01.07.2012 року - 18% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підставою для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків є довідка про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження. Довідка про заробітну плату видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо такі підприємства ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами.

За роз'ясненнями Міністерства соціальної політики України, у тому випадку, коли підприємством, установою, організацією було неправильно проведено оплату праці осіб, які в період 1986-1990 року брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в даний час підприємство, установа, організація на підставі первинних документів повинні провести перерахунок заробітної плати згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п.п. 4 п. 3 Порядку, якщо робота проводилася вахтовим методом, визначення тривалості роботи у зоні відчуження і заробітної плати для обчислення пенсії здійснюється виходячи з того, що одна повна вахта (не менше як 14 робочих днів підряд) вважається повним місяцем.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Тобто, розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Так, висновком Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 листопада 2007 року №9818-9872 встановлений розмір заробітної плати, що підлягає нарахуванню за період, коли позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не фактично отриману суму за цей період та встановлено розбіжності між даними довідки про заробітну плату та даними проведеної експертизи, що в свою чергу призвело до суттєвого заниження пенсії по інвалідності позивача. Пенсійним органом жодним чином не спростовано дані проведеної експертизи, а навпаки зазначено, що довідка УВС Херсонської області містить невірні дані, проте відповідачем не здійснено жодних заходів щодо усунення вказаних порушень.

Позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, оскільки саме управління пенсійного фонду здійснює вказані функції держави, а питання встановлення та притягнення винних осіб, якими видано невірну довідку про заробітну плату та відшкодування у зв'язку з цим відповідних коштів - не є предметом спору у даній справі.

Судом виконано приписи ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.12.2015р. К/800/29089/14 і встановлено розмір фактично отриманої заробітної плати позивачем, для чого були здійснені запити від 27.01.2016р, 23.02.2016р., 25.04.2016р. та витребувані наступні документи: витяг зі списку робітників УВС Херсонського облвиконкому, які приймали участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; витяг з карточки обліку місця та тривалості роботи на об'єктах та території Чорнобильської АЕС, а також в 30-километрової зоні; витяг з наказу начальника УВС Херсонського облвиконкому від 25.12.1987 р. № 0115 «О начислении денежного содержания в повышенных (кратных) размерах сотрудникам УВД, принимавших участие в ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС»; інформацію щодо розміру, в якому позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично отримував заробітну плату за липень, серпень, вересень, жовтень 1987 року під час ліквідації аварії на ЧАЕС.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо заробітної плати, яку фактично отримував позивача помісячно за липень, серпень, вересень, жовтень 1987 року, однак є данні фактично отриманої заробітної плати за весь період, у якому він приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та окремо по вахтам.

Згідно довідки УМВС Херсонської області від 29 квітня 1993 року №128, в якій вказано, що розмір нарахованого грошового забезпечення позивача за час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС складав 1210, 75 крб. (1171,25+35,54+3,96).

Згідно відомості нарахування грошового забезпечення співробітникам УВС Херсонського облвиконкому, що приймали участь в роботах щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (додаток до наказу УВС №0115 від 25.12.1987р., ОСОБА_4 мав посадовий оклад 160руб., відпрацьовано годин - 385, нараховано 250,90руб, слід донарахувати 960,26руб (загальна сума 1210,75руб.).

Вказана інформація вбачається із довідки УМВС Херсонської області б/н, у якій вказано загальну заробітну плату за період роботи в зоні відчуження за весь період по трьом вахтам у розмірі 1210 руб 75 коп. (з урахуванням виплат за основним місцем роботи та оплати праці за дні роботи в зоні відчуження), та окремо по вахтам: за першу вахту за період з 28.07.1987р. по 12.08.1987р. - 398,09рад.руб., за другу вахту за період з 27.08.1987р. по 11.09.1987р. - 406,33рад.руб., за третю вахту за період з 26.09.1987р. по 11.10.1987р. - 406,33рад.руб.

При цьому, суд наголошує на наступному.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Згідно ст. 13 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за: пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Факт того, що висновком експертизи від 30 листопада 2007 року №9818-9872, встановлено розмір заробітної плати, що підлягає нарахуванню за період коли позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а фактично виплачена йому сума за цей період була меншою, встановлено і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.12.2015р. по даній справі.

Визначення законодавством порядку розрахунку розміру пенсії по інвалідності, який ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження, передбачає відсутність помилок в підрахунку нарахованого та фактично сплаченого заробітку, однак в даному випадку, встановлено, належність до сплати позивачу заробітної плати у розмірі значно вищому, ніж йому було фактично сплачено. А отже посилання на неможливість перерахунку пенсії з огляду на відсутність належної довідки УМВС України в Херсонській області із вірно розрахованими сумами заробітної плати, що повинна була бути нарахована і сплачена позивачу як ліквідатору аварії на ЧАЕС є порушенням загальних засад судочинства, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейської соціальної хартії та суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що позивачем вжито усіх заходів для захисту свого права на правильне визначення належного до сплати розміру заробітної плати, та правильне визначення розміру пенсії.

Однак, з огляду на процесуальні перепони, колізії законодавства, його зміну у часі та визнання окремих норм неконституційними, позивач позбавлений права на визначення у судовому порядку вірного розміру заробітної плати, яка належала до сплати йому за період коли позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказане вбачається зокрема із відмов органу пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії на підставі висновку експертизи без наявності нової довідки УМВС про заробітну плату; відмови УМВС України в Херсонській області видати нову довідку без наявності відповідного судового рішення; наявності чинної ухвали Одеського окружного адміністративного суду про закриття провадження від 20.05.2010р. по справі №2а-10978/08/1570, предметом якої зокрема була вимога про видачу УМВС України в Херсонській області нової довідки про заробітну плату, з підстав неналежності розгляду такої вимоги в порядку адміністративного судочинства; чинної ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2011р. по справі №2а-10978/08/1570 про відмову у перегляді ухвали від 20.05.2010р. за нововиявленими обставинами, тощо.

Суд наголошує, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Частиною 2 вказаної статті Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Наведене положення стисло відтворює зміст концептуальних засад преамбули Загальної декларації прав людини, чим власне і має обумовлюватись відповідність приписів Конституції України міжнародним стандартам прав людини.

Загалом ст.3 Основного Закону відбиває й конкретизує одну із визначальних сутнісних характеристик «соціальності» України, котру було задекларовано в її Конституції (ст. 1).

Згідно ч.1, 2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії" (N 1) [ВП], N 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

Для вирішення спору та оцінки правомірності вимог позивача, суд також врахував вимоги Європейської соціальної хартії, обов'язок з дотримання якої Україна взяла на себе відповідно до Закону України від 14 вересня 2006 року № 137-V «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» та якої не дотримався відповідач.

Так, Україна взяла на себе зобов'язання вважати обов'язковими для України такі статті та пункти частини II Хартії: п.2 (усі працівники мають право на справедливі умови праці), п.3 (усі працівники мають право на безпечні та здорові умови праці), п.4 (усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей), п.30 (кожна людина має право на захист від бідності та соціального відчуження)

Судом встановлено, що порушено право позивача на належний розмір пенсії по інвалідності як особи, що відноситься до категорії ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС, та позивачу створюються штучні перепони у захисті цього права продовж тривалого часу.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення КС України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003).

Суд дійшов висновку, що державою в особі відповідача, не визнаючи та не прийнявши до уваги суми належного позивачу розміру оплати праці, визначеної висновком експерта, для призначення позивачу пенсії, порушено статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", а саме право на мирне володіння своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу до своєї власності.

Так, відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

При цьому відсутня розумна співмірність між невизнанням відповідачем належних показників для визначення правильного розміру пенсії позивача і тими інтересами держави, тими використаними засобами та тією метою, на яку була направлена міра, що обмежила позивача у реалізації права власності на своє майно, на належний рівень пенсії.

Таким чином, незважаючи на встановлення належного розміру заробітної плати висновку експертизи від 30 листопада 2007 року №9818-9872, відповідачем порушено приписи Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном, різновидом якого є пенсія у належному розмірі.

На думку суду, суб'єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Однак в даному випадку має місце неналежне виконання державою своїх обов'язків щодо соціального захисту людини, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, забезпечення належного рівня оплати праці в зоні відчуження.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" (23 вересня 1982 р.), суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу (Лист Верховного Суду України від 01.07.2013 р. «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ).

Крім того, Європейський Суд неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У п.3.4 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004), зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Таким чином, суд доходить до висновку, що невизнання відповідачем належного розміру заробітної плати, що підлягала сплаті позивачу, та відповідно не відновлення права позивача на належний, вірно розрахований, розмір пенсії порушує принципи державної політики в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які визначені законодавством, та основні принципи визначені Конституцією України.

Відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги судочинства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

За змістом статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю Ізмаїльської місцевої прокуратури, про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі висновку додаткової судово-економічної експертизи №9818-9872 від 30.11.2007 року починаючи з 29.01.2013 року.

Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 29.01.2013 року довічно, з урахуванням раніше виплачених сум, пенсію по інвалідності, яка пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС на підставі висновку додаткової судово-економічної експертизи №9818-9872 від 30.11.2007 року (із розрахунку заробітної плати за першу вахту за період з 28.07.1987р. по 12.08.1987р. - 3455,96рад.руб., за другу вахту за період з 27.08.1987р. по 11.09.1987р. - 3517,91рад.руб., за третю вахту за період з 26.09.1987р. по 11.10.1987р. - 3517,91рад.руб.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2016р.

Суддя: А.С.Адамов