Справа № 820/628/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 квітня 2016 р. № 820/628/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, про зобов'язання вчинити певні дії, скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрициус» (далі за текстом ТОВ «Фабрициус»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року, № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № НОМЕР_1 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_2 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_3 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_4 від 30.11.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року; - зобов'язати Відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року; - визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 02.10.2015 року, № НОМЕР_6 від 02.10.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року; - зобов'язати Відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року; - визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 22.01.2016 року № 11-04.

В обґрунтування позову ТОВ «Фабрициус» надав письмові пояснення в яких зазначив, що контролюючими органами під час проведення перевірок зроблені висновки про нереальність здійснення господарських операцій між Позивачем та його контрагентами. Подібні висновки Відповідачів були викладені на підставі припущень та без належних на те доказів. Більше того, під час проведення перевірки, контролюючим органом було розтлумачено на власний розсуд положення податкового законодавства, що є грубим порушенням. Також Відповідачі до узгодження сум податного законодавства внесли зміни до електронних баз даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційних баз результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованої картки платника податків на підставі висновків актів перевірок №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 р., № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 р. На підставі викладеного Позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання призначене на 12.04.2016 року представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не прибув, проте через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів, Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в наданих до суду письмових запереченнях проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідачів, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання призначене на 12.04.2016 року уповноважений представник не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, письмових заяв та клопотань до суду не надав.

Відповідач, Центральна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, в судове засідання призначене на 12.04.2016 року уповноваженого представника не направив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову не подав, правом на участь в судовому засіданні не скористався.

Суд вважає, що перешкод для розгляду справи немає, а саме: відсутня потреба заслухати свідка чи експерта; особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.1 статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що Контролюючим органом було проведено дві документальні позапланові перевірки діяльності позивача.

Так, з 31.08.2015 року по 11.09.2015 року на підставі направлення від 28.08.2015 року № 237 та наказу Криворізької центральної ОДПІ (Відповідач 1) від 27.08.2015 року № 435 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" ()": ОСОБА_1 - головним державним ревізором-інспектором відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту, згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, абз. 1.4.5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрициус» () з питань своєчасності та повноти декларування податку на додану вартість за липень 2015 року.

За наслідками перевірки складено акт № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року «Про результати проведення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" (код за ) з питань своєчасності та повноти декларування податку на додану вартість за липень 2015 року».

На підставі висновків зазначеного акту Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 02.10.2015 року, яким збільшено суму податкових зобовязань на 170 грн.;

- № від 02.10.2015 року, яким збільшено суму податкових зобовязань за основним платежем на 2766525,18 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 691631,30 грн.

Також у період з 26.10.2015 по 06.11.2015 року на підставі направлення від 23.10.2015 року № 309 та наказу Криворізької центральної ОДПІ від 23.10.2015 року № 579 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" ()": ОСОБА_1 - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту, згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, абз. 1.4.5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" () з питань правильності, повноти, своєчасності нарахування та перерахування акцизного податку із роздрібного продажу паливно-мастильними матеріалами за період липень-серпень 2015 року.

За наслідками перевірки складено акт №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 р. «Про результати проведення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрициус» (код за ) з питань правильності, повноти, своєчасності нарахування та перерахування акцизного податку із роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів за період липень-серпень 2015 року.»

Відповідно до висновків акту перевіркою встановлені порушення:

- п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212, п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п. 215.3.1, 215.3.2, 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) ТОВ «Фабрициус» безпідставно занижено акцизний податок на загальну суму 768 247,00 грн., у тому числі:

- за липень 2015 року у сумі 327 313,00 грн.,

- за серпень 2015 року у сумі 440 934,00 грн.

На підставі вказаних висновків контролюючим органними за місцем розташування АЗС (як точки продажу підакцизного товару) було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1) Криворізькою північною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - №000036/2100/11692 від 30.11.2015 року; № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року; № від 30.11.2015 року; № від 30.11.2015 року.

2) Криворізькою південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - № від 30.11.2015 року;

3) Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - № НОМЕР_3 від 30.11.2015 року; № НОМЕР_4 від 30.11.2015 року.

Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Висновки акту перевірки № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року є неповним та необґрунтованими, адже під час проведення перевірки контролюючим органом не досліджувалася господарська діяльність Позивача за перевіряємий період, не досліджувалися документи та інші фактичні дані, які підтверджують реальність господарських операцій позивача та правомірність формування податкового кредиту.

Згідно акту перевірки Криворізької Центральної Обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1096/22-02/39757167 встановлено наступні порушення: заниження суми податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 2766525,18 грн., внаслідок неподання декларації з ПДВ за липень 2015 року.

Суд наголошує, що декларацію за липень 2015 року було надано до податкової інспекції з порушенням строків подання, а саме 18.11.2015 року, сума, що сплачується до державного бюджету (рядок25.1) позивачем визначено у розмірі 2789924,00 грн. Тобто факт неподання декларації спростований в ході судового розгляду.

Сума податкового зобовязання, яка підлягає перерахуванню за підсумками звітного періоду (рядок 25.1) декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 2789924,00 грн. зараховано до бюджету у повному обсязі, а саме 2687218,00 грн. зараховано в рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ в декларації за жовтень 2015 року 102706,00 грн. перераховано до державного бюджету 27.11.2015 року платіжним дорученням № 1042.

Штрафна санкція у розмірі 10% від суми нарахування ПДВ за липень 2015 року 2789924,00 грн. перераховано до державного бюджету платіжним дорученням № 1255 від 28.12.2015 року.

Таким чином на момент розгляду справи Позивачем до контролюючого органу подано, хоча із запізненням, декларація липень 2015 року, а усі зобовязання з податку на додану вартість (враховуючи 10% штраф) були сплачені у повному обсязі.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає висновки акту перевірки №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року такими, що підлягають скасуванню.

Щодо помилковості висновків акту перевірки №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015р., суд вважає за необхідне зазаначити наступне.

Положеннями пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПКУ платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

За приписами п. 215.1 ст. 215 ПКУ до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Згідно з пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПКУ об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Як визначено пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПКУ базою оподаткування у разі обчислення податку із застосуванням адвалерних ставок - є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу.

Згідно з пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПКУ для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 п.213.1 ст.213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Положеннями абз. 2 пп. 14.1.212. п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що операція з реалізації суб'єктом господарювання підакцизних товарів є об'єктом оподаткування акцизним збором в розумінні пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПКУ, якщо суб'єктом здійснюється продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

В той же час суд звертає увагу, що податкове законодавство України не містить поняття «особисте некомерційне використання».

Так як, згідно із ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, будь-яке підприємство (юридична особа, крім неприбуткових організацій) або фізична особа-підприємець платник ПДВ придбаває нафтопродукти для їх комерційного використання у своїй господарській діяльності.

На підставі викладеного суд вважає, що словосполучення «комерційне використання» означає використання для цілей підприємницької діяльності, як виробничої так і невиробничої, у протиставленні до некомерційного використання тобто використання не для цілей підприємницької діяльності, а для побутових та інших особистих потреб.

З матеріалів справи вбачається, що юридичні та фізичні особи-підприємці, зареєстровані в установленому порядку як платники ПДВ, які придбали паливо у ТОВ «Фабрициус» та отримували його на АЗС в т.ч. сплачували вартість палива через касу АЗС використовували його у власній господарській (комерційній) діяльності. Вказане свідчить, що продаж таких товарів здійснювався для їх подальшого комерційного використання.

Враховуючи вказане будь-який субєкт господарювання придбає нафтопродукти для їх комерційного використання у своїй господарській діяльності, у звязку з чим такі операції не є обєктом оподаткування акцизним податком, передбаченим п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, а дата їх здійснення не є датою виникнення податкових зобовязань щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, згідно з п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України.

Також ТОВ «Фабрициус» отримувало вимоги від покупців виписати податкову накладну на придбаний на АЗС «Фабрициус» товар (паливо) згідно наданих реєстрів розрахункових чеків з чеками. Оскільки юридичні особи наполягають на створенні податкового кредиту, слід враховувати, що ст. 198 ПКУ визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товару. сплата (нарахування) ПДВ, у звязку з придбанням товарів (факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватись відповідними податковими накладними), використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Для підтвердження можливості реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС, позивачем до матеріалів справи надано договори оренди АЗС у м.Дніпропетровськ та Дніпропетровській області, а саме:

- Договір оренди АЗС № 9-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Рустель» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 10-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Рустель» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 8-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Рустель» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 7А-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Ассагай» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 6А-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Ассагай» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 4А-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Ассагай» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 2А-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Ассагай» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 3А-7/15 від 26.06.2015 року з ТОВ «Ассагай» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 5Н-7/15 від 23.06.2015 року з ТОВ «Нафтова Будівельна Компанія» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами;

- Договір оренди АЗС № 1Н-7/15 від 23.06.2015 року з ТОВ «Нафтова Будівельна Компанія» з актами прийому-передачі, актами здачі-прийняття робіт, протоколами узгодження ціни, додатковими угодами.

Судом встановлено, що основним покупцем нафтопродуктів за липень-серпень 2015 року є ТОВ «ВТФ «Авіас». Так, між позивачем та ТОВ ВТФ «Авіас» укладено договір поставки № П15-519 від 30.06.2015 року з ТОВ ВТФ «Авіас».

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного договору Постачальник (Позивач) на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобовязується поставити, а Покупець (ТОВ ВТФ «Авіас») прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензин, дизельне паливо і газ), надалі іменовані «Товар», в кількості і за ціною, передбаченими у Додатках, які є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.3. Товар поставляється (видається) відповідно з Додатком № 4 по довірчим документам ОСОБА_2:

- Паливним карткам;

- Скретч-карткам,

опис яких викладено в Додатку № 2 до Договору.

Товар за вказаним договором поставляється щоденно і безперервно на умовах ЕХМ АЗС ТОВ «Фабрициус». Товар видається тільки по довірчим документам ТОВ ВТФ «Авіас» - паливним карткам, скретч-карткам у кількості зазначеній у квитанціях терміналу.

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів від ТОВ ВТФ «Авіас» на рахунок ТОВ «Фабрициус» після підписання сторонами Акта прийому-передачі товару. Ціна на товар формується на підставі фактичних цін, що діють на АЗС на момент відвантаження товару по довірчим документам ТОВ ВТФ «Авіас».

На виконання вимог договору за результатами поставки складалися акти приймання передачі товару від 31.07.2015 року, 31.08.2015 року.

За липень, серпень 2015 року на АЗС «Фабрициус» по довірчим документам ТОВ ВТФ «Авіас» було отримано паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 6609508,96 грн.

Таким чином, юридичні та фізичні особи, які придбали паливо у ТОВ ВТФ «Авіас» та мають довірчі документи на отримання цього товару, отримують його на АЗС ТОВ «Фабрициус» не сплачуючи вартість палива через касу АЗС, таким чином АЗС ТОВ «Фабрициус» проводить повну суму операцій через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів при безготівковій формі оплати. Вартість палива ТОВ «Фабрициус» оплачує ТОВ ВТФ «Авіас», що є комерційним використанням палива з боку ТОВ ВТФ «Авіас».

В звязку з вищенаведеним, операції з реалізації ТОВ «Фабрициус» підакцизних товарів ТОВ ВТФ «Авіас» є оптовою поставкою нафтопродуктів з розрахунком за товар у безготівковій формі та не є обєктом оподаткування акцизним податком.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТОВ ВТФ «Авіас» видами діяльності цього контрагента Позивача є 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Оскільки, нафтопродукти, реалізовані ТОВ ВТФ «Авіас» за договором поставки, є оптовою поставкою нафтопродуктів, сума їх реалізації не включалась до Розрахунків сум акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. (Додаток 6 до декларації акцизного податку).

Також, ТОВ «Фабрициус» отримало листи від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з вимогою виписати податкову накладну на придбаний протягом перевіряємого періоду на АЗС ТОВ «Фабрициус» товар (паливо) згідно наданих реєстрів розрахункових чеків з чеками. Оскільки юридичні особи наполягають на створенні податкового кредиту, слід враховувати, що ст. 198 ПКУ визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товару, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватись відповідними податковими накладними), використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В липні-серпні 2015 року ТОВ «Фабрициус» за вимогою інших юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (крім ТОВ ВТФ «Авіас») були виписані податкові накладні на придбаний для комерційного використання товар на загальну суму 15364930,30 грн., в т.ч. у липні на 6546251,26 грн. та 8818679,06 грн. у серпні 2015 року. Оскільки, в даному випадку мала місце реалізація нафтопродуктів для комерційного використання, вказана сума не включалась в декларації з акцизного податку як така, що підлягає оподаткуванню вказаним податком.

На підтвердження зазначеного Позивачем надаються декларації з акцизного податку, реєстри виданих податкових накладних, листи покупців, а саме:

- Лист ТОВ «Седес Компані» з реєстром чеків на 21 сторінках від 31.08.2015 року;

- Лист ТОВ «Седес Компані» з реєстром чеків на 53 сторінках від 31.08.2015 року;

- Лист ТОВ «Седес Компані» з реєстром чеків на 84 сторінках від 31.08.2015 року;

- Лист ТОВ «Морсел» з реєстром чеків на 48 сторінках від 31.08.2015 року;

- Лист ТОВ «Морсел» з реєстром чеків на 37 сторінках від 31.08.2015 року;

- Лист ТОВ «Морсел» з реєстром чеків на 64 сторінках від 31.08.2015 року;

- Лист ТОВ «Визалія ЛТД» з реєстром чеків на 18 сторінках від 31.07.2015 року;

- Лист ТОВ «Визалія ЛТД» з реєстром чеків на 41 сторінках від 31.07.2015 року;

- Лист ТОВ «Визалія ЛТД» з реєстром чеків на 53 сторінках від 31.07.2015 року;

- ОСОБА_2 податкові накладні липень 2015 року;

- ОСОБА_2 податкові накладні серпень 2015 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується придбання палива юридичними особами для комерційного використання.

Суд також звертає увагу, що законодавець у Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14, окремою графою (графа 4 Додатку 6 Декларації з акцизного податку) виділив вартість підакцизних товарів, реалізованих в роздрібній торговельній мережі (а відтак - і через АЗС), але для комерційного використання, які не входять до бази оподаткування акцизним податком.

На підставі викладеного суд вважає, що позивачем правомірно було заповнено графу 4 Додатку 6 Декларації з акцизного податку за липень-серпень 2015 року та визначено суму грошових зобовязань з акцизного податку за вказаний період, а тому висновки акту перевірки №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015р. є необґрунтованими і вимоги позивача в частині скасування податкових повідомлень-рішень № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року, № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № НОМЕР_1 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_2 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_3 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_4 від 30.11.2015 року підлягають задоволенню.

Щодо вимог про зобовязання відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці суд зазначає наступне.

Згідно приписам п.п. 36.1, 36.5 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 44.1 ст. 44, п. 47.1 ст. 47, п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 1 січня 2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів.

З матеріалів справи вбачається, що до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок" та інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит" внесено інформацію щодо результатів податкового контролю даних податкової звітності платника податків на підставі актів перевірок №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 р., № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 р., внаслідок чого відбулось відхилення між задекларованими показниками позивача та показниками позивача за даними перевірки, які, на думку податкового органу, є дійсними.

Виходячи з аналізу положень ст. 74 Податкового кодексу України, інформаційна автоматизована система "Податковий блок" повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, та її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а контролюючі органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, дії контролюючого органу щодо внесення будь-яких даних до інформаційної бази мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Внесення до інформаційної бази даних показників податкового кредиту на підставі висновків актів перевірок внаслідок прийняття податкових повідомлень-рішень, грошові зобов'язання за якими є неузгодженими, або без зміни цих показників самим позивачем, шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує законні права та інтереси позивача і є протиправними.

Згідно ст. 54 Податкового кодексу України суми податкових та грошових зобов'язань визначаються або платником податків самостійно шляхом їх зазначення у податковій декларації або визначається контролюючим органом шляхом прийняття рішення про визначення сум грошового зобов'язання. Податковим законодавством передбачено узгодження податкових зобов'язань.

Суд зазначає, що податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, який у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю. Деталізована інформація по платнику податку щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, є одним із різновидів податкового контролю, а відтак, враховуючи приписи Закону України "Про інформацію", вказана офіційна інформація державних органів повинна відповідати дійсності.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником податків даних податкового обліку, як підстави для внесення змін до вказаної бази даних, може бути зроблений податковим органом після визначення платникові грошових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

В даному випадку, висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а грошові зобов'язання, визначені позивачу податковими повідомленнями-рішеннями, не були узгоджені, відповідно, у відповідача були відсутні підстави для внесення даних актів перевірок до інформаційних систем.

Отже, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами по справі.

Щодо позовних вимог про скасування податкової вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3. ст.59 ПКУ податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПКУ у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків затвердженого Наказом Міністерством доходів і зборів України №576 від 10.10.2013 року (Далі Порядок), а саме п. 3.6 у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Розглядаючи спірні правовідносини, особливої уваги заслуговує висновок ВАСУ викладений в інформаційному листі від 12.04.2012 р. № 1044/11/13-12, відповідно до якого орган державної податкової служби не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу.

Відповідно до інформаційного листа ВАСУ від 12.04.2012 р. № 1044/11/13-12 у разі якщо сума податкового боргу, зазначеного у поданні про стягнення коштів за податковим боргом, більша, ніж сума податкового боргу, зазначеного в податковій вимозі, яка була надіслана платнику податків, орган державної податкової служби повинен надати суду документальне підтвердження того, що податковий борг збільшився після надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги.

Однак, в порушення зазначених норм Позивачем отримано 2 податкові вимогу на одну й ту ж саму суму боргу складених Криворізькою північною об'єднаною ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області: а саме вимогу № 11-04 від 22.01.2016 року та № 69-04 від 15.03.2016 року на суму 226210,00 грн. з акцизного податку.

Зі змісту пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, відповідно до п.14.1.175 ст. 14 ПКУ є податковим боргом.

В свою чергу, стаття 54 Податкового кодексу України встановлює, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу (визначення податкових зобов'язань у конфліктних ситуаціях, тобто, у зв'язку з порушеннями законодавства, які мали місце на думку контролюючого органу), платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких було прийнято оскаржувану податкову вимогу, оскаржуються в рамках даної адміністративної справи. Саме тому дана сума грошового зобовязання не може вважатися узгодженою.

Відтак, право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, виникає лише після ухвалення рішення суду на користь контролюючого органу, в разі ініціювання процедури оскарження такого рішення контролюючого органу.

Таким чином у контролюючого органу були відсутні підстави для винесення податкової вимоги №11-04 від 22.01.2016р., у звязку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, про зобов'язання вчинити певні дії, скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року, № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_7 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_1 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_2 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_3 від 30.11.2015 року, № НОМЕР_4 від 30.11.2015 року, які винесені на підставі висновків акту № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року.

Зобов'язати Відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 02.10.2015 року, № НОМЕР_6 від 02.10.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року.

Зобов'язати Відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 22.01.2016 року № 11-04.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тітов О.М.