Справа № 810/5822/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ №810/5822/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, державний реєстратор Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Самсон Тетяна Володимирівна про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певній дії,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивач-1, позивач-2, позивачі) з позовом до Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області (далі - відповідач - 1), Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (далі - відповідач - 2), в якому позивачі просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області про здійснення державної реєстрації новоутворених (сформованих) земельних ділянок, а саме: 0,2601 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_3; 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_4; 0,5620 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_5);

- зобов'язати державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області поновити державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,4720 га кадастровий номер НОМЕР_6;

- визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Самсон Тетяни Володимирівни: індексний номер 15712292 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,2601 га; індексний номер 15711515 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,562 га; індексний номер 15716553 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,65 га.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 та державного реєстратора Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Самсон Тетяну Володимирівну.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі 29.05.2012 придбали у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку з кадастровим номером №:01:050:0012, а саме ОСОБА_1 - 1/5 частки, а ОСОБА_2 - 4/5 часток. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Голяченко М.В., зареєстрований в реєстрі за №1785, а в державному акті про право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 був поставлений штамп про перехід права власності на земельну ділянку.

В подальшому в 2015 році позивачі вирішили зареєструвати право власності на придбану земельну ділянку і з Публічної кадастрової карти дізнались про відсутність земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6, з приводу чого звернулись до Управління Держгеокадастру у Броварському районі із запитом про отримання інформації.

З отриманої відповіді позивачам стало відомо, що державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером №НОМЕР_6 скасовано, в результаті поділу ділянки за нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3, а на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, розробленої ФОП ОСОБА_6 було здійснено державну реєстрацію новоутворених (сформованих) земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_8, №НОМЕР_5 та НОМЕР_9.

Позивачі зазначають, що відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на новостворені земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_8, №НОМЕР_5 та НОМЕР_9 зареєстровано на підставі свідоцтв про право власності від 11.09.2014 №15712292, №15711515, №15716553 відповідно.

При цьому позивач стверджує, що для отримання вищевказаних свідоцтв про право власності ОСОБА_3 повинен був надати державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 щодо земельної ділянки площею 1,4720 га з кадастровим номером №НОМЕР_6, на якому, як зазначено вище, наявна відмітка приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. про укладення договору купівлі-продажу.

Таким чином, позивачі зазначають, що у зв'язку з діями державних кадастрових реєстраторів та державного реєстратора прав на нерухоме майно були порушені права позивачів на проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Відповідач-1 позов не визнав з підстав, зазначених у письмових запереченнях, в яких, зокрема, зазначає, що при вчиненні державним кадастровим реєстратором дій по поділу земельної ділянки з кадастровим номером №НОМЕР_6 та проведення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок останній керувався нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», Закону України «Про державний земельний кадастр» та відповідно виготовленою технічною документацію із землеустрою, яка містить всі елементи складу даного виду документації згідно норм Закону України «Про землеустрій».

Крім того, відповідач-1 зазначає, що чинним законодавством не передбачений порядок поновлення державної реєстрації земельної ділянки з попереднім кадастровим номером чи з тих чи інших підстав (причин), а діючими функціоналами (технічними можливостями) Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру вчинення таких дій не передбачено.

Відповідачем-2 письмових заперечень проти позову до суду не було надано та відповідно до листа №38/03-2-04 від 17.02.2016 відповідач-2 просив здійснювати розгляд справи без присутності його представника.

Представником третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 в судовому засіданні по справі 01.03.2016 подано заяву, якою представник третьої особи позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить проводити розгляд справи без його участі.

В судове засідання по справі 15.03.2016 особи, які беруть участь у справі не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Представником позивачів 15.03.2016 через канцелярію суду подано клопотання про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2012 року між ОСОБА_3 з однієї сторони як продавцем, та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з іншої сторони як покупцями укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець передає у власність (продає), а покупці приймають (купують) у спільну часткову власність належну продавцю на праві власності земельну ділянку, площею 1,4720 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим'є, в наступних частках: ОСОБА_1 - 1/5 частку, ОСОБА_2 - 4/5 частки, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_6 (т.1, а.с.7-8).

Згідно з пунктом 1.4 вказаного договору земельна ділянка, що продається, належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, виданого Зазимською сільською радою Броварського району Київської області на підставі рішення Зазимської сільської ради №649 18 сесії 6 скликання від 10.01.2012 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 15.02.2012 Управлінням Держкомзему у Броварському районі Головного управління Держкомзему України у Київській області Державного комітету України із земельних ресурсів за №15746.

Вищевказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 року був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за №1785, а на державному акті НОМЕР_7 приватним нотаріусом було проставлено відмітку про перехід права власності (т.1, а.с.6).

В подальшому в 2015 році позивачі вирішили зареєструвати право власності на придбану земельну ділянку та звернулись до Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області із заявою, в якій просили надати інформацію про можливість отримання витягу з ДЗК на земельну ділянку з кадастровим номером №НОМЕР_6 (т.1, а.с.126).

На вказану заяву позивачі отримали лист від Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області №Н-118/0-51/19-15 від 08.12.2015, в якому зазначено:

- державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером №НОМЕР_6 скасована в результаті поділу ділянки за нотаріально посвідченою завою ОСОБА_3;

- на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, розробленої у 2014 році ФОП ОСОБА_6 було здійснено державну реєстрацію нових утворених (сформованих) земельних ділянок, а саме 0,2601 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області (НОМЕР_3), 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області (НОМЕР_4), 0,5620 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області (НОМЕР_5);

- правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на вищевказані новоутворені земельні ділянки на ім'я ОСОБА_3 в Управлінні відсутні;

- замовлена адміністративна послуга щодо виготовлення витягу з ДЗК про земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_6 є неможливою, оскільки державна реєстрація земельної ділянки НОМЕР_6 скасована та ділянка втратила статус об'єкта Державного земельного кадастру (т.1, а.с.9).

Позивачами отримано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_8, №НОМЕР_5 НОМЕР_9, з яких їм стало відомо, що вказані земельні ділянки належать ОСОБА_3, а право власності за останнім зареєстровано на підставі свідоцтв про право власності від 11.09.2014 №26651653, № 26650110 та №26659435 відповідно (т.1, а.с.9-зворотній бік - 10).

Не погоджуючись з діями щодо поділу земельної ділянки, належної позивачам, та реєстрації права власності на новостворені земельні ділянки за третьою особою позивачі звернулись з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, судом встановлено таке.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 реєстр.№1785) встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Підпунктом «а» частини 2 цієї статті передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою.

Відповідно до абз.1 ч. 6 ст. 126 ЗК України при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Відповідно до абз.2 ч. 6 ст. 126 ЗК України у разі набуття права власності на земельну ділянку кількома набувачами або у разі відсутності на відповідному державному акті місця для проставлення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку набувачеві або відчужувачеві земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня подання ним до органу, який здійснює видачу зазначеного акта, документів, передбачених законодавством, видається державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до абз.3 ч. 6 ст. 126 ЗК України орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею.

Згідно абз.4 ч. 6 ст. 126 ЗК України у разі зміни співвласника або набуття права спільної власності на земельну ділянку орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, також вносить зміни до державного акта на право власності на землю щодо співвласників земельної ділянки.

Суд зазначає, що відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 реєстр.№1785) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений у частині 1 статті 15 Закону № 1952-IV та включає такі етапі:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

Однією з підстав для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV є договір, укладений у порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» №1878-VI від 11.02.2010 (в редакцій, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки) встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Згідно п. 2 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2009 року №439 (далі - Порядок №439), відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акта, де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки, план меж земельної ділянки, починаючи з верхнього лівого кута зверху вниз, зліва направо.

Нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку такого змісту: "Мною, (прізвище та ініціали) (державним або приватним) нотаріусом (найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу) за реєстровим N (дата) посвідчено (видано) (назва документа) на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до (прізвище, ім'я, по батькові набувача) Нотаріус підпис (печатка)" (п. 3 Порядку №439).

Згідно п. 4 Порядку №439 територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня подання до нього документа про перехід права власності на земельну ділянку проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї такого змісту: "Зареєстровано в Поземельній книзі (дата) за реєстровим N., М.П., Начальник (найменування територіального органу Держземагентства)", (підпис) прізвище та ініціали).

Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку такі документи:

а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку;

б) цивільно-правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину.

Суд зазначає, що позивачами на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 реєстр.№1785 було придбано земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_6, вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округо Голяченко М.В., яким на бланку державного акту на право власності на земельну ділянку проставлено відмутку про перехід права власності до позивачів.

В той же час, суд зазначає, що позивачі у термін до 01.01.2013 року не подали договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 р.№1785 та державний акт до відповідного територіального органу земельних ресурсів для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_6.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідчено заяви ОСОБА_3, зареєстрованої в реєстрі за №1120 від 12.08.2014, відповідно до якої останній просить розділити належну йому на підставі державного акту НОМЕР_7 від 15.02.2012 земельну ділянку з кадастровим номером №НОМЕР_6 на: земельну ділянку площею 0,5620 га, земельну ділянку 0,2600 га та земельну ділянку площею - 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства (т.1, а.с.191) ФОП ОСОБА_6 було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 в с. Зазим'є, Броварського району, Київської області (т.1, а.с.184-230).

На підставі вищевказаної Технічної документації та заяви ОСОБА_3 державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області Семчук В.І. скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером №НОМЕР_6 та проведено державну реєстрацію нових утворених (сформованих) земельних ділянок: 0,2601 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області (НОМЕР_3), 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області (НОМЕР_4), 0,5620 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області (НОМЕР_5), про що свідчать витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014 від 18.08.2014 (т.1, а.с.231-233), №НВ-014 від 18.08.2014 (т.1, а.с.234-236) та №НВ-014 від 18.08.2014 (т.1, а.с.237-239).

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог щодо правомірності рішень про здійснення державної реєстрації новоутворених (сформованих) земельних ділянок, прийнятих державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 791 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок - 18.08.2014) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок (ч. 2 ст. 791 ЗК України).

Частинами 3,4 статті 791 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Положеннями частини 6 статті 791 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Згідно з статтею 56 Закону України «Про землеустрій» 858-IV від 22.05.2003 (зі змінами та доповненнями) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначені Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (в редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок) (далі-Закон № 3613).

Відповідно до статті 1 Закону №3613 Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону №3613 земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Згідно з частинами 6, 7 статті 16 Закону №3613 кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера; скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Відповідно до частини 1 ст. 24 Закону України № 3613 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Частиною 3 статті 24 Закону №3613 встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Положеннями ч. 4 ст. 24 Закону №3613 встановлено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

- заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки

- документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 (в редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок) (далі - Порядок №1051) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Згідно з пунктом 109 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою:

1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Пунктом 110 Порядку № 1051 передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Пунктом 111 Порядку №1051 встановлено, що державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;

2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Пунктом 114 Порядку №1051 встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну.

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпункті 2 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу згідно з додатком 23, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, для поділу земельної ділянки та формування новоутворених земельних ділянок в результаті такого поділу необхідним є розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок та здійснення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок шляхом внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру та присвоєння їм кадастрових номерів.

В той же час суд зазначає, що підставою (передумовою) для здійснення вищевказаних дій, а саме розроблення технічної документації та державної реєстрації новоутворених земельних ділянок є наявність письмової заяви власника земельної ділянки, що підлягає поділу.

Судом встановлено, що Технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 в с. Зазим'є, Броварського району Київської області, розроблена ФОП ОСОБА_6 містить заяву ОСОБА_3 від 12.08.2014, адресовану компетентним органам, про поділ належної йому земельної ділянки з кадастровим номером №НОМЕР_6, посвідчену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Саверою М.В. та зареєстровану в реєстрі за №1120 (т.1, а.с.191).

При цьому в матеріалах вищевказаної Технічної документації, що була подана до державного кадастрового реєстратора, міститься копія державного акту НОМЕР_7 від 15.02.2012, посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Саверою М.В. 12.08.2014, на якому відсутня відмітка про перехід права власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 реєстр. №1785, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округо Голяченко М.В..

Суд зазначає, що копія державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 була посвідчена 12.08.2014 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Саверою М.В. вже після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з іншого боку та проставлення на бланку державного акту НОМЕР_7 від 15.02.2012 відмітки про перехід права власності від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Крім того, суд зазначає, що після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку з відміткою нотаріуса про перехід права власності був переданий позивачам, а відповідно у ОСОБА_10 не міг залишитися оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що на момент розроблення Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарська ОСОБА_3 та звернення останнього до Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області для проведення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок ОСОБА_3 вже не був власником земельної ділянки з кадастровим номером №НОМЕР_6 у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.05.2012 та переходом права власності на земельну ділянку позивачам.

Приймаючи до уваги перехід права власності на земельну ділянку 29.05.2012 від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд вважає, що рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області про здійснення державної реєстрації новоутворених (сформованих) земельних ділянок, а саме: 0,2601 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_3; 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_4; 0,5620 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_5) є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог щодо зобов'язання державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області поновити державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,4720 га кадастровий номер НОМЕР_6 суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №3613 (в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення у справі) земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Частиною 6 статті 16 Закону №3613 передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Згідно з частин 7,9 статті 16 Закону №3613 скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці, а інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до п. 114 Порядку №1051 відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації:

набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора;

відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи;

зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Аналіз зазначених норм дає підстави суду стверджувати про безпідставність доводів відповідача-1 про неможливість поновлення реєстрації земельної ділянки у разі скасування її реєстрації державним реєстратором на підставі рішення, яке скасоване в свою чергу судом, адже це не виключає можливості для здійснення нової реєстрації земельної ділянки, якій раніше був присвоєний кадастровий номер №НОМЕР_6.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування рішень державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області про здійснення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок, сформованих внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6, та з метою відновлення порушеного права власності позивачів на земельну ділянку площею 1,4720 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим'є, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області поновити державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,4720 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим'є, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, якій раніше був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_6.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Самсон Тетяни Володимирівни: індексний номер 15712292 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,2601 га; індексний номер 15711515 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,562 га; індексний номер 15716553 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,65 га суд зазначає таке.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України (в редакцій, чинній на момент прийняття спірних рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1952 встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону № 1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їхні обтяження.

Частиною 4 ст. 15 Закону № 1952 встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Отже, п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону № 1952 на державного ресторатора покладено обов'язок здійснювати перевірку поданих до державної реєстрації документів.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 9 Закону №1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Тобто до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Крім того, саме зазначені положення Закону встановлюють межі дослідження наведених юридичних фактів. Цими межами і є подані документи та права, які з них виникають.

Межею встановлення юридичних фактів щодо речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень, які виникли внаслідок правочину, є сам правочин. Державний реєстратор має провести аналіз змісту та форми документів, оскільки, по-перше, для державної реєстрації може подаватися підроблений документ, а тому відповідальність перед законним власником за проведення державної реєстрації прав на підставі такого документа може нести держава в особі державного реєстратора; по-друге, при складанні документа особа, яка здійснювала його підготовку, може допустити технічну помилку у імені суб'єкта, адресі об'єкта або в інших відомостях, у зв'язку з чим зі змісту цього документа будуть витікати протиріччя.

Державний реєстратор у силу свого правового статусу не може сліпо слідкувати документам тих органів, які їх видали. За нього несе відповідальність держава, а тому він повинен робити все в межах його компетенції для того, щоб надати учасникам обороту нерухомості державні гарантії охорони та захисту їх прав на нерухомість. Ця обставина, у свою чергу, має позитивно впливати на весь оборот об'єктів нерухомого майна й захищеність прав його учасників, оскільки мінімізує ризики державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяжень з помилками.

Наведене відповідає засадам державної реєстрації прав, закріпленим статтею 3 Закону №1952, зокрема, частині 2 цієї норми, яка обумовлює, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, державний реєстратор прав на нерухоме майно є суб'єктом встановлення юридичних фактів, за посередництвом яких у учасників цивільних правовідносин виникають, змінюються або припиняються речові права на нерухоме майно та/або їх обтяження. Коло юридичних фактів, які підлягають встановленню, а також юридичний інструментарій (засоби, способи, підходи), що може використовуватися державним реєстратором для встановлення юридичних фактів, передбачаються нормами чинного цивільного законодавства та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868. Особливістю процесу встановлення юридичних фактів державним реєстратором прав на нерухоме майно є те, що предметом його дослідження, а тому і основним джерелом інформації, є задокументовані відомості, оскільки участь заявника в процесі реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обмежується подачею та отриманням документів, а також можливістю отримання інформації про хід розгляду заяви.

Така правова позиція викладена, зокрема, в Роз'ясненні Міністерства юстиції України від 07.07.2012 «Державний реєстратор прав на нерухоме майно як суб'єкт встановлення юридичних фактів у цивільному праві».

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1952 встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, зокрема відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, згідно із п. 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону №1952 державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01.01.2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства, чинного на момент реєстрації таких прав, проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити всі документи та відомості, що в них містяться, співставити їх взаємний зв'язок та вчинити всі необхідні та передбачені законодавством дії з метою прийняття законного та обгрунтованого рішення про реєстрацію права власності.

Саме така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 29.09.2015 у справі 802/37191 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 52620797), яка підлягає обов'язковому врахуванню у спірних правовідносинах на підставі частини 2 статті 161 та частини 1 статті 244-2 КАС України.

Судом встановлено, що 10.09.2014 ОСОБА_3 звернувся із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) до Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується картками прийому заяву №15697099, №15696430, №15696716 (т.1, а.с.70, 75-зворотній бік, 98-звортній бік).

З вищевказаних карток прийому заяв вбачається, що ОСОБА_3 до заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було додано витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: НВ-014 від 18.08.2014, №НВ-014 від 18.08.2014, №НВ-014 від 18.08.2014, видані Управлінням Держземагентства у Броварському районі, заява про поділ земельної ділянки серії та номер №1120, видана 12.08.2014, видавник Савера М.В., приватний нотаріус Броварського нотаріального округу та державний акт на право власності на земельну ділянку, серії та номер: ЯМ №111399, виданий 15.02.2012, видавник - Управління земельних ресурсів у Броварському районі Київської області.

На підставі поданих документів державним реєстратором Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Самсон Т.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №15711515 від 11.09.2014, №15712292 від 11.09.2014, №15716553 від 11.09.2014, якими проведено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, що розташовані в Київській області, Броварський район, с. Зазим'є, кадастрові номери: НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_4 за суб'єктом: ОСОБА_3 (т.1, а.с.60, 85, 106) та видано відповідні свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на означені земельні ділянки (т.1, а.с.72-74, 97,99).

Суд звертає увагу, що державним реєстратором з метою перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями було виготовлено Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з параметрами запиту: за суб'єктом - ОСОБА_3 (т.1, а.с.51-54) та за об'єктом нерухомого майна - земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_4, НОМЕР_6 (т.1, а.с.55-59, 82-83, 104-105).

При цьому суд зазначає, що у вищевказаних інформаційних довідках відсутня інформація про продаж ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6 позивачам, відповідно до договору про купівлю-продаж земельної ділянки від 29.05.2012, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округо Голяченко М.В. та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №1785, оскільки позивачами не було проведено державної реєстрації права власності на придбану у ОСОБА_3 земельну ділянку.

В той же час суд зазначає, що інформація про перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_6 від ОСОБА_3 до позивачів міститься в Державному реєстрі правочинів, однак державним реєстратором речових прав на нерухоме майно під час здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_4 не було здійснено запиту до нотаріуса для отримання витягу з Державного реєстру правочинів з метою виявлення чи спростування факту відчуження третьою особою земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6.

Більш того, суд звертає увагу й на те, що відповідно до частини 3 статті 16 Закону №1952 разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку, в той же час в матеріалах облікових справ відсутні копії державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 від 15.02.2012, а наявна лише нотаріально посвідчена копія даного державного акту, на якому відсутня відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до позивачів.

На думку суду, вищезазначене свідчить про те, що державним реєстратором Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Самсон Т.В. в порушення вимог чинного законодавства, під час здійснення державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_4, що були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6, не були належним чином встановлені факти наявності права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_6, що в свою чергу призвело до реєстрації права власності на новоутворені земельні ділянки за ОСОБА_3, якому не належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_6, в результаті поділу якої й були сформовані зареєстровані земельні ділянки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем-2 було порушено процедуру здійснення державної реєстрації права власності, яка передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що призвело до прийняття протиправних рішень про державну реєстрацію права власності на відповідні земельні ділянки за ОСОБА_3, чим порушено право власності позивачів на належну їм земельну ділянку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Самсон Тетяни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.09.2014 №15712292, №15711515, №15716553 є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача не надали.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Під час звернення до суду позивачами сплачено судовий збір в сумі 1461,60 грн. згідно квитанції № 202 від 15.12.2015.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судом задоволено дві позовні вимоги до Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області та одну позовну вимогу до Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, понесені позивачами судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1461,60 грн. підлягають стягненню на користь позивачів з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог відносно кожного з них, а саме понесені судові витрати у сумі 974,40 грн. підлягають стягненню з Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області та 487,20 грн. - з Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області та Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області про здійснення державної реєстрації новоутворених (сформованих) земельних ділянок:

- 0,2601 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_3;

- 0,6500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_4;

- 0,5620 га для ведення особистого селянського господарства в с. Зазим'є Броварського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_5.

3. Зобов'язати Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області поновити державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,4720 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим'є, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, якій раніше був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_6.

4. Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Самсон Тетяни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

- індексний номер 15712292 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,2601 га;

- індексний номер 15711515 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,562 га;

- індексний номер 15716553 від 11.09.2014 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,65 га.

5. Стягнути судовий збір в сумі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири грн. 40 коп.) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області (ідентифікаційний код 39952157, місцезнаходження 07442, Київська обл., Броварський район, селище міського типу ОСОБА_11, вулиця Комунальна, 6).

6. Стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (ідентифікаційний код 33341499, місцезнаходження 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 20).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.