Справа № 405/2472/16-а
Суддя: Циганаш І. А.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2472/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого Циганаш І.А.

при секретарі Погрібній А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірної бездіяльності щодо недоплати державної пенсії у відповідності з вимогами ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС та згідно ст.14 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII віднесений до 1 категорії і є інвалідом II групи за захворювання, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 51 Закону № 796 йому призначена пенсія, яку він отримує в УПФ м. Кіровограда.

Згідно ст.49 Закону пенсії особам віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: - державної пенсії; - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 54 Закону № 796 ( зі змінами та доповненнями в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996 р) визначає, що у всіх випадках розмір державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності вісім мінімальних пенсій за віком.

Та відповідно до ст. 50 Закону № 796 ( в редакції Закону № 2001-ХII від 19.12.1991 р.) розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровям, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи становить 75 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній середній рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року.

Відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність визначено законами України «Про Державний бюджет» на відповідні роки.

Стаття 67 Закону № 796 ( з доповненнями від 05.10.2006 року Закон № 231 V) передбачає, що конкретний розмір всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому ч.2 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд всупереч вищезазначеним нормам не провів відповідне нарахування цих пенсій, крім того не в повному обсязі здійснив їх перерахунок після встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В звязку з тим, що розмір фактично виплачуваної йому пенсії (основна та додаткова) є значно менше, він звернувся до УПФУ в м. Кіровограді з заявою зробити перерахунок пенсії, але отримав відповідь, що при призначенні та перерахунку пенсії порушень чинного законодавства не виявлено.

Вважає, що застосування Пенсійним Фондом при призначенні, перерахунку пенсій лише актів Кабінету Міністрів України, зокрема Постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 р «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», якою до речі, обмежується мінімальний розмір пенсії інвалідів II групи учасників ліквідації наслідків аварії ЧАЕС до 1090 грн., є грубим порушенням його законних прав та звуження їх обсягу і змісту.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Виключно Законами України встановлюється зокрема Державний бюджет України (п.4 ст.85 Конституції України) та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на одну особу, а не постановами КМУ.

Починаючи з 2004 року згідно з законами «Про Державний бюджет України» кожен рік збільшувався прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на одну особу в розрахунку на місяць.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 27.03.2014 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на одну особу в розрахунку на місяць встановлено 949 грн.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 02.03.2015 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на одну особу в розрахунку на місяць встановлено з 01 січня - 949 грн., з 1 вересня 1074 грн.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на одну особу в розрахунку на місяць встановлено з 01 січня - 1074 грн., з 1 травня 1130 грн., з 1 грудня 1208 грн.

Починаючи з 2004 року ( з моменту отримання статусу інваліда II групи чорнобильця) він отримував трохи більше ніж однієї мінімальної пенсії за віком ( замість восьми згідно ст.54 Закону № 796.)

Просить взяти до уваги, що постанову суду по справі № 2а-3754/11/1111 від 06.07.2011 року, згідно якої йому було перераховано пенсію з 09.09.2010 року по 31.03.2011 року, а також постанову суду по справі № 2а-8678/11/1111 від 11.11.2011 року, згідно якої йому перераховано пенсію з 31.03.2011 року по 22.07.2011 року, але надалі перерахунок не був здійснений.

Просить суд врахувати, що у відповідності до ч.2 ст.46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Починаючи з 2014 року йому було сплачено пенсію в розмірі 4517,18 грн., а з 2015 року в розмірі 4696,54 грн.

Оскільки Законом № 796 ст. 54 чітко визначено, що державна пенсія для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижче ніж вісім мінімальних пенсій за віком для інвалідів II групи, та ст. 50 Закону визначає, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи повинна становить 75 % мінімальної пенсії за віком, враховуючи, що інвалідність йому встановлено безстроково, просить суд зобовязати Управління Пенсійний фонду України в м. Кіровограді зробити відповідний перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та виплачувати йому її в подальшому, щоб у нього не виникало необхідності постійно захищати своє законне право у суді.

Просить визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді по недоплаті йому державної пенсії у розмірі не менше ніж вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком у відповідності із ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року. Зобовязати відповідача зробить перерахунок та виплатити йому недоплачену державну пенсію у розмірі не менше ніж вісім мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком у відповідності із ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за період починаючи з 01.01.2014 року по 21.03.2016 року. Враховуючи, що інвалідність йому встановлено безстроково, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області нарахувати і виплачувати державну пенсію у розмірі не менше ніж вісім мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком у відповідності із ст. ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року теж безстроково.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про проведення судового розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник Кіровоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в судове засідання не зявився, в установленному порядку повідомлений про розгляд справи, надав письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, зазначив, що Верховна Рада України доповнивши пунктом 4 розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України.

На виконання зазначеного Закону КМУ 6 липня 2011 року прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Відповідно до п.1,2,3 даної постанови встановлено розміри виплат особам, які мають визначені законом статуси Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В жовтні 2011 року Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлені розміри виплат особам, які мають визначені законом статуси Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2012 року.

В подальшому в постанову вносилися зміни та доповнення і на сьогодні Постанова діє в редакції зі змінами від 14.03.2014 року.

Суми відповідних виплат та надбавок, які передбачені Постановами КМУ залежать від соціально-економічних можливостей держави, дана позиція викладена в п.2.1 Рішення Конституційного Суду України по справі № 1-42/2011 від 26.12.2011 року.

Управлінням проводяться виплати відповідно до діючих норм.

Позивач наводить норму ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка не діє понад рік.

Верховний суд України у постанові від 03.11.2014 року (справа № 21-271а14) висловив правову позицію, яка в силу положень ст.244-2 КАС України має враховуватися судами, що зменшення розміру виплат пенсії, яке відбулося не у звязку зі зменшенням розміру пенсії, а у звязку зі встановленими законодавством обмеженнями у її виплатах, не є наслідком невиконання чи неналежного виконання рішення суду.

Також вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України і наполягають на застосуванні норм ст.99 та ст.100 КАС України. Пенсійні виплати здійснюються щомісячно і позивачу було відомо про їх розмір з 01.01.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Статтею 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого-самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання неправомірної бездіяльності щодо недоплати державної пенсії у відповідності з вимогами ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязання вчинити певні дії з 01.01.2014р. по 20.09.2015 року залишено без розгляду.

Відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання неправомірної бездіяльності щодо недоплати державної пенсії у відповідності з вимогами ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязання вчинити певні дії за період з 21.09.2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом II групи, захворювання якого повязане з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області та зобовязано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткові пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 09.09.2010 року по 31.03.2011 року з врахуванням раніше проведених виплат.

У відповідності до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2011 року визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області та зобовязано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії та пенсії, виплату яких передбачено статтями 50 та 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28 лютого 1991 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, з 01 квітня 2004 року по 08.09.2010 року. Та з 31.03.2011 року по 22.07.2011 року. В задоволенні інших вимог відмовлено.

На підставі зазначених судових рішень Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області провело перерахунок пенсії позивача.

З 31 жовтня 2011 року відповідач зменшив позивачу розмір виплат призначеної пенсії у звязку з набранням з 19 червня 2011 року чинності законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала сили з 01.01.2012 року,згідно якої затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 112 (112-2014-п) від 25.03.2014 року, де зазначено, що Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ, зі змінами та доповненнями в редакції Закону № 76- VIII від 28.12.2014 року.

Стаття 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діє з 01.01.2015 року зазначає, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. ( Стаття 54 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2532-12 від 01.07.92, Декретом № 29-93 від 26.03.93 р, Законами № 3285-12 від 17.06.93, № 230/96-ВР від 06.06.96, № 3108-IV від 17.11.2005, № 107- VI від 28.12.2007, текст статті 54 в редакції Закону № 76- VIII від 28.12.2014 щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див. «Прикінцеві положення»).

Вважаючи протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області виплачувати з 01.01.2014 року пенсію у розмірі, визначеному судовим рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену Законом.

Відповідно до ст.255 цього Кодексу постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників. А також для всіх органів, підприємств, установ, та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі, не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно положень ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний суд України у постанові від 03 листопада 2014 року (справа № 21-271а14) висловив правову позицію, яка в силу положень ст. 244-2 КАС України має враховуватися судами, що зменшення розміру виплат пенсії, яке відбулося не у звязку зі зменшенням розміру пенсії, а у звязку за встановленими законодавством обмеженнями у її виплатах, не є наслідком невиконання чи неналежного виконання рішення суду.

За таких обставин, коли зменшення розміру виплат пенсії позивача відбувалося не у звязку зі зменшенням розміру його пенсії, а у звязку зі встановленими законодавством обмеженнями у її виплатах, вони не є наслідком невиконання чи неналежного виконання рішення суду, тому суд вважає за необхідним відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ст. 94 КАС України та Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кіровоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірної бездіяльності щодо недоплати державної пенсії у відповідності з вимогами ст. ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_2