Справа № 404/3642/15-а
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3642/15-а
Номер провадження 2-а/404/20/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Мохонько В.В.,

при секретарі Бокатенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом Кіровоградської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська міська рада звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області в якому просить визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2015 року ВП№47569933; визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2015 року ВП№47569933.

В ході розгляду справи позивачем було змінено підстави позову, вказує, що постанова складена без дотриманням визначеної законом процедури, та не містить необхідних реквізитів, а саме ідентифікаційного коду боржника та стягувача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача адміністративний позов не визнала повністю, зазначила, що згідно вимог розділу 8 п.п.8.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій та накладені на нього штрафи у передбачених Законом випадках, державний виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій, штрафи не стягнуто, державний виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

З посиланням на правові позиції Верховного Суду України , висловлені в постанові від 25.06.14 року у справі № 6-62цс14 зазначає, що відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 07 травня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680 грн. на Кіровоградську міську раду.

15 травня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47569933 про стягнення з позивача штрафу в сумі 680 грн. на користь держави. Боржнику надано строк для самостійного виконання постанови державного виконавця.

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними дій та про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що виконавчий документ не містить всіх необхідних реквізитів, а саме ідентифікаційного коду боржника та стягувача, а отже не може бути правовою підставою для відкриття виконавчого провадження.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу"(ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У виконавчому документі повинні бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо (п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, а зокрема це стосується законних прав та інтересів стягувача (ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі виконавчого документа у тому числі за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Проаналізувавши вищезазначені положення Закону України "Про виконавче провадження" суд дійшов висновку, що відсутність ідентифікаційного коду боржника, хоча й може ускладнювати, але не унеможливлює виконання виконавчого документа, оскільки постанова, на підставі якої відкрито виконавче провадження, містить і іншу інформацію, за допомогою котрої можливо ідентифікувати особу боржника.

Крім того, державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 25.06.14 року у справі № 6-62цс14 та зазначає, що відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, відсутність індивідуального ідентифікаційного коду боржника у виконавчому документі не може бути достатньою підставою для визнання порушення прав позивача, який є боржником у виконавчому провадженні. Відсутність ідентифікаційного коду не є істотною перешкодою для виконання рішення, і не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки відсутність такого є лише формальною підставою і не перешкоджає державному виконавцю вчиняти подальші виконавчі дії.

За вказаного, адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 8 14, 94, 158-163, 167 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Кіровоградської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2