Справа № 639/6275/15-а
Суддя: Срокіна І. І.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/6275/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Срокіної І.І.,

за участю секретаря Макушенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділення ДАІ з обслуговування Жовтневого району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України у Харківській області - інспектора Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області - ОСОБА_2, старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області про скасування постанов, закриття провадження та зобов,язання вчинити певні дії ,-

встановив:

15.07.2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просив поновити строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 211932 від 24.03.2014 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425,00 грн. та встановити період оскарження вказаної Постанови з 10.07.2015року по 25.07.2015 року, включно; поновити строк сплати штрафу по постанові серія ПС2 №21 1932 від 24.03.2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425,00 грн. та відповідно до ст. 307 КУпАП встановити період оплати по вказаній постанові в строк з 09.07.2015 по 24.07.2015року включно або протягом 15 днів з дати ухвалення рішення суду за даним позовом; поновити строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 47289909 від 16.04.2015 року; скасувати постанову ПС2 № 211932 від 24.03.2015 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по ч.2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425.00 грн., а уразі примусового стягнення в розмірі 850,0 грн., як таку, що складена з численними порушенням діючого законодавства України; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року, визнати виконавче провадження №47289909 щодо позивача не дійсним, відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження через пропущення встановленого строку розгляду та прийняття рішення у справі про адміністративне порушення; закрити справу про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 КУпАП у звязку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення та у звязку з порушенням норм законодавства про розгляду справ про адміністративні правопорушення; зобовязати Жовтневий відділ державної виконавчої служби ХМУЮ, повернути позивачу в повному обсязі безпідставно сплачене 22.06.2015 року на р/р 4571 в ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, виконавче стягнення у сумі 991 грн. 15 коп., в т.ч. штраф, стягнутий на користь держави, у сумі 850 грн. виконавчий збір у сумі 85грн. 00 коп. та витрати на проведення виконавчих дій 56 грн. 15 коп.; зобовязати банк відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області повернути позивачу безпідставно сплачені кошти у сумі 991,15 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 12.02.2015 р. близько 10 год. 00 хв. Він рухався автомобілем ЗАЗ Ланос, днз АХ 6034 СН, по автодорозі Київ-Харків у напрямку Харкова, де на 395 км його зупинив інспектор ДАІ ОСОБА_4 та оформив протокол АП1 №075682 від 12.02.2015 р.

Зазначає, що він не отримував замовного рекомендованого поштового листа, який би містив сповіщення про необхідність його прибуття на призначену дату до інспектора ВДАІ з обслуговування Жовтневого району м. Харкова ГУМВС України в Харківській області капітана міліції ОСОБА_2 для розгляд вчиненого ним порушення правил дорожнього руху. Тобто, сповіщення про розгляд справи надано йому до самого розгляду справи та винесення постанови. Вважає, що таким чином посадова особа порушила вимоги законодавства та позбавила його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; оскаржити постанову по справі.

Разом з тим, не сповіщення про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення також привело до порушення вимог ст.268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Незважаючи на те, що під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, інспектор ВДАІ ОСОБА_2, не маючи підтверджувальних даних про своєчасне сповіщення про дату і час розгляду справи виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Під час оформлення протоколу інспектор не вказував на наявність порушення опираючись на покази приладу фіксації саме таких порушень Правил дорожнього руху України. В протоколі вказано порушення, але ним вимогу про ознайомлення з показами будь-яких дозволених приладів чи ознайомлення з будь-якими іншими доказами його порушення інспектор проігнорував, доказів не пред'явив. Факт відсутності ознайомлення з доказами порушення вбачається із протоколу. В той час коли він нібито порушував Правила дорожнього руху України, він рухався з увімкненим ближнім світлом, а коли зупинився на 395км автодороги Київ-Харків на вимогу, без будь-яких на то підстав, інспектора, вимкнув ближнє світло фар разом з двигуном та чекав в своєму автомобілі поки він підійде та пояснить причину зупинки. Таким чином, жодних фактичних даних, що підтверджують порушення, до протоколу не приєднано.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення постанови інспектором Будніковим Д.В. не проводилось дослідження фактичних даних про скоєння адміністративного порушення. При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектором Будніковим Д.В. порушені вимоги ст. 251 КУпАП, а також порушені положення ст.280 КУпАП, адже достеменно не встановлено, чи був він винен у правопорушенні.

Крім того, у разі, якщо було б доведено, що він винен у порушенні, то відповідно до п.9.1 (г) Правил дорожнього руху України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби. Згідно п.п. 9.8 Прав дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Відповідно до вимог ст. 122 ч.2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів прав користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та інших. У постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 21 1932 від 24.03.2015 року зазначено, що ОСОБА_1, 12.02.2015 року о 09:54 годині, керуючі автомобілем ЗАЗ Ланос, днз АХ 6034 СН. рухався на 395-му км а/д Київ-Харків за межами населеного пункту з не увімкненим ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП. Денні ходові вогні (ДХО) це зовнішні світлові прилади. З точки зору ПДР вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР «Користування зовнішніми світловими приладами». Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР. Таким чином, за не ввімкнений за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність за ст. 125 КУпАП.

З огляду на це, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначено у постанові та поясненнях позивача, останній під час зупинки інспектором вже рухався по автодорозі, а в розумінні ч.2 ст. 122 КУпАП України, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п.п.9.2 -9.7 Правил дорожнього руху України.

Кінцевий термін розгляду справи не повинен перевищувати 04.03.2015 (без врахування святкових днів). Насправді ж справу розглянуто лише 24.03.2015, тобто з порушенням строків, передбачених діючим законодавством.

Постанова про адміністративне правопорушення інспектором Будніковим Д.В. в порушення вимог законодавства не була направлена позивачу листом з повідомленням, чим його фактично позбавлено права на її оскарження в установлені строки, порушено його право на своєчасне виконання свого обовязків про оплату штрафу по адміністративному правопорушенню у відведенні законодавством строки.

Таким чином, інспектор ВДАІ з обслуговування Жовтневого району м. Харкова ГУМВС України в Харківські області ОСОБА_2 порушив численні вимоги законодавства щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: порушення кінцевих термінів розгляду справи про адміністративне порушення; про порядок сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду справи; вирішення питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи; визначення винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення розгляд і встановлення фактичних даних та доказів по справі; проведення розгляду справи у встановлені законодавством строки; своєчасне та у визначеному порядку надіслання правопорушнику копії постанови у справі про адміністративне правопорушення; внесення до постанови у справі про адміністративне правопорушення свідомо неправдивої інформації стосовно причин розгляду без позивача та направлення постанови рекомендованим листом.

Вказує, що у його випадку, відповідач, вийшов за межі своїх повноважень і прийняв незаконні рішення.

Так, він, пересуваючись на власному автомобілі ЗАЗ Ланос, днз АХ 6034 СН, 21 червня 2015 року о 13 годині 45 хвилин був зупинений працівниками ДАІ на СП «Золотоноша», від яких дізнався, що його автівка перебуває у розшуку згідно з постановою Жовтневого ВДВС, а під час телефонної розмови працівника ДАІ з державним виконавцем, який виніс постанову про арешт автомобіля, встановлено, що рішення це винесено начебто за несплату штрафу ДАІ.

22 червня 2015 року о 9 годині 30 хвилин ранку, він зявився до державного виконавця по цій справі, з метою ознайомлення з матеріалами справи та встановлення обставин, за яких він не був своєчасно проінформований про відкриття виконавчого провадження, а також для отримання реквізитів для сплати стягнення. Втім, державний виконавець не представилася, не надала йому можливості ознайомитись зі справою. Жодних документів під час цього візиту йому особисто під підпис вручено не було. В усному порядку повідомлено, що арешт на автомобіль накладений за неоплачений штраф ДАІ, і якщо йому потрібні матеріали для ознайомлення, вони можуть бути мені надані протягом 10 робочих днів з дня подання ним заяви на ознайомлення.

Внаслідок того, що його автомобіль міг бути вилучений з володіння, та доставлений на штрафмайданчик, за зберігання на якому стягується оплата за кожну добу зберігання, з метою недопущення понесення ще і інших додаткових непередбачуваних витрат, розуміючи значення своїх дій, та те що процедура ознайомлення з документами провадження та оскарження невідомого штрафу ДАІ (через завантаженість судів) може зайняти багато часу, ним прийнято рішення здійснити оплату виконавчого стягнення - 991,15 грн. для зняття арешту з автомобіля, без якого він не можу займатися професійною діяльністю. При цьому, він залишав за собою право звернутися до ВДВС із заявою на отримання копій постанов виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами справи для подальшого оскарження їх неправомірності.

22.06.2015 року о 10 годині ранку того ж дня ним сплачено штраф у відділенні поштового звязку, та предявлені квитанції про сплату державному виконавцю. Але копії квитанцій державний виконавець категорично відмовилася отримувати, акт про сплату боргу не складала, водночас, державний виконавець не підтвердила ніякими посиланнями на нормативні та законодавчі акти, що її вимоги залишити у справі оригінали платіжних документів є законними та обґрунтованими, а лише пояснила, що постанова про припинення виконавчого провадження виноситься впродовж 3-х діб з моменту надходження коштів, про що вноситься інформація про сплату та зняття арешту з автівки до бази даних, а на наступний день після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження копія постанови направляється усім сторонам провадженням.

Втім, 04 липня (субота) 2015 року о 15 годині 40 хвилин його зупинено на посту ДАІ смт. Пісочин, бо з його автомобіля, за даними бази, станом на 04.07.2015 року, арешт не знятий, виконавче провадження не припинено. Звязатися з державним виконавцем для встановлення причин не внесення до бази даних інформації про сплату боргу та про припинення виконавчого провадження 04.07.2015 посадові особи ДАІ не змогли, так як зясували, що державний виконавець перебуває у відпустці.

Порушення державним виконавцем вимог законодавства щодо порядку ведення справи по виконавчому провадженню позбавило його права на своєчасне ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, права на оскарження рішення про відкриття виконавчого провадження, права на самостійне виконання рішення відповідно до ч.2 ст.25 закону України « Про виконавче провадження», інших прав, передбачених Конституцією України законом України «Про виконавче провадження» та іншими законами України.

Лише 06.07.2015 року, з метою найшвидше зняти розшук з автомобіля, він отримав витяг з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, а не свій екземпляр постанови про закінчення виконавчого провадження, та самостійно доправив цей витяг до органів ДАІ для зняття з розшуку, про що свідчить відмітка УДАІ м. Харкова від 06.07.2015 року.

За заявою від 06.07.2015 року (понеділок) позивач зміг 09.07.2015 року ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, які не були сформовані у справу, а саме: не прошнуровані, не пронумеровані, відсутній їх опис. Тобто, недбалість державного виконавця має місце навіть під час формування справи, а надання у такому стані справи на ознайомлення позивачу, свідчить про впевненість у безкарності за свої дії

Саме під час ознайомлення з матеріалами справи, тобто 09.07.2014, він отримав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 211932.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, надали пояснення аналогічні вищевикладеним.

Відповідач інспектор відділення ДАІ з обслуговування Жовтневого району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_2, у судове засідання жодного разу не зявився, будучи суб`єктом владних повноважень і повідомленим належним чином про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки), про причини своєї неявки суд не сповістив, доказів скоєння правопорушення в постанові не навів, фактичних даних які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови не надав, що не дає можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому справа у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України розглянута за його відсутності

Відповідач старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення, у яких зазначла, що 24.03.2015 р. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення капітаном міліції ОСОБА_2 Згідно ст. 289 КпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Позивач не скористався своїм правом оскаржити винесену постанову. Копію постанови у справі про адміністративне правопорушення надіслано працівниками ВДАІ рекомендованим листом за вих. № 186 від 24.03.2015 року, про що є відповідна відмітка у цій постанові. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 850,00 грн. 14.04.2015 р. до Жовтневого ВДВС ХМУЮ надійшла постанова у справі про адміністративне правопорушення. Виконавче провадження відкрито 16.04.2015 року з додержанням вимог ст.25 ЗУ Про виконавче провадження. 08.05.2015 року винесено постанову № 47289909 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 85,00 грн. і тоді ж винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,15 грн. 15.05.2015 р. винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника. Відправку листів здійснює секретар- друкарка. 16.04.2015 р., згідно журналу вихідної кореспонденції Жовтневого ВДВС ХМУЮ, постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась ОСОБА_5, але повідомлень про отримання боржником відповідної постанови виконавче провадження дійсно не містить. На особистому прийомі громадян представникові ОСОБА_5, при ознайомленні з виконавчим провадженням, роз'яснено, що в разі неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження, боржник або його представники мають право звернутися до керівника ВДВС з заявою про надання додаткового строку для самостійного виконання рішення. Така заява від боржника та його представника не надходила.

Представник третьої особи Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області у судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 075682 від 12.02.2015 року, складеного інспектором ДАІ ОСОБА_4, 12.02.2015 р. о 09.54год. на 395 км. а/д Київ-Харків, поза населеним пунктом, без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 121).

Постановою серії ПС 2 № 21193 від 24.03.2015 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 гривень 00 копійок (а.с. 120).

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст. 280 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були зясовані ці обставини.

Таким чином, викладене на думку суду свідчить про неповне зясування обставин події інспектором Жовтневого ВДАІ м. Харків ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_2

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 12.02.2015 року п. 9.8 ПДР України, у судове засідання не зявився, навіть не скористався своїм правом надати суду письмові заперечення проти позову, що свідчить про те, що позов відповідач визнав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

Суд вважає, що відповідач, будучи субєктом владних повноважень, доказів правомірності своїх дій суду не надав.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини порушення ОСОБА_1 12.02.2015 року п. 9.8 ПДР України.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ПС2 № 211932 від 24.03.2015р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно доводів позивача щодо неправомірності дій державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 судовим розглядом встановлено, що 16.04.2015 р відкрито виконавче провадження з виконання постанови № пс2 211932 від 24.03.2015 року (а.с. 101). 08.05.2015 р. винесено постанову № 47289909 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 85,00 грн. (а.с.103) та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,15 грн. (а.с. 105).

15.05.2016 р. винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника. В звязку з тим, що транспортний засіб належний боржнику на правівласності оголошено у розшук на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України Про виконавче провадження винесена постанова про зупинення виконавчого провадження (а.с. 109, 111, 113).

За визначенням ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання і він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 41 Закону, до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк (ч. 5 ст. 41 Закону).

Між тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Оскільки з підстав не направлення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження у встановлений законом строк, позивач в результаті протиправних дій відповідача був позбавлений можливості своєчасно та добровільно виконати судове рішення в зазначений у законі строк. У зв,язку із вищевикладеним у державного виконавця були відсутні і підстави для стягнення з правопорушника штрафу у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 11 КАС України, за загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач.

Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Суд, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача і скасувати постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в рамках виконавчого провадження та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, які винесені з порушенням ЗУ « Про виконавче провадження».

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути прийнято з дотриманням вимог Конституції України та законів, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, як того вимагають положення ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Оскільки, дії старшого державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження є такими, що не відповідають вимогам ст.25, 41 Закону України "Про виконавче провадження", винесені ним постанови від 08.05.2015 р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору підлягають скасуванню.

Суд не вбачає підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження , оскільки вона була винесена з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» на виконання чинної на той час постанови № пс2 211932 від 24.03.2015 року.

Оскільки судом скасована постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 08.05.2015 року, то сплачені ним виконавчі стягнення у сумі 991 грн.. 15 коп. ( штраф стягнутий на користь держави у сумі 850 грн. 00 коп., виконавчий збір у сумі 85 грн.00 коп. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 56,16 грн.) повинні бути повернуті позивачу, у зв,язку із чим суд вважає за необхідне зобов,язати Жовтневий ВДВС ХМУЮ через Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області повернути позивачу зазначену суму.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 288, 289 КУпАП, ст.ст. 71, 158-160, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову ПС2 № 211932 від 24.03.2015р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити.

У задоволенні позовних вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року - відмовити.

Скасувати постанови старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 від 08.05.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Зобов,язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області повернути ОСОБА_1 безпідставно сплачене 22.06.2015 року на р/р 4571 в ГУДКСУ в Харківській області МФО 851011 виконавче стягнення у сумі 991 ( дев,ятсот дев,яносто одна) грн.. 15 коп. ( штраф стягнутий на користь держави у сумі 850 грн. 00 коп., виконавчий збір у сумі 85 грн.00 коп. та витрати на проведення виконавчих дій).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя І.І.Срокіна