Справа № 522/17814/14-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/17814/14-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Донцов Д.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постановою від 12 грудня 2014 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Приморський районний суд м. Одеси в повному обсязі задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії від 03.09.2014р. №119, зобов'язання провести перерахунок пенсії з 01 вересня 2010 року у розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням інших виплат згідно з довідкою Державної податкової служби Міндоходів в Одеській області від 08.08.2014р. №160/К/15-32-05-02-11, якою передбачено складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року - єдиний соціальний внесок.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не входять до складових заробітної плати державного службовця, визначених статтею 33 Закону України «Про державну службу». У зв'язку з цим, апелянт вважає, що врахування при обчисленні пенсії «інших виплат» за довідкою Державної податкової служби Міндоходів в Одеській області від 08.08.2014р. №160/К/15-32-05-02-11 про складові заробітної плати є незаконним.

Також, апелянт посилається на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

ОСОБА_1 надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Песнійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком з 20.02.2008 р., призначену відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ.

Суд першої інстанції встановив, що згідно довідки Державної податкової служби Міндоходів в Одеській області від 08.08.2014р. №160/К/15-32-05-02-11 про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданій ОСОБА_1, надбавки, премії та інші виплати за період з 01.09.2008р. до 31.08.2010р. становили: заробітна плата; надбавка за високі досягнення у праці; премії; інші виплати, які складаються з індексації та матеріальної допомоги. На всі виплати, зазначені в довідці, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд першої інстанції встановив, що 01 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до відповідача про включення для розрахунку вже призначеної пенсії «інших виплат» відповідно до Закону України «Про державну службу».

03.09.2014р. управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси прийняло рішення №119 про відмову у перерахунку пенсії, яке обґрунтовано тим, що визначені наданою позивачем довідкою від 08.08.2014р. №160/К/15-32-05-02-11 «інші виплати» враховувати до розрахунку середнього заробітку не є можливим, оскільки чинним законодавством, зокрема Законом України «Про державну службу», Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», таке врахування не передбачено.

Суд першої інстанції таку відмову відповідача визнав незаконною, зазначивши, що аналіз ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.2 Закону України «Про оплату праці» дає підстави для висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

З посиланням на ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції дійшов висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Враховуючи, що на суму матеріальної допомоги, грошової винагороди за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премії та індексації грошових доходів нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, то вони є складовими заробітної плати позивача та повинні бути враховані при обчислені пенсії.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є наявність у позивача права на включення до складових заробітної плати, яка враховується при визначенні розміру пенсії призначеної їй, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», «інших виплат» (матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань), які зазначені в довідці Державної податкової служби Міндоходів в Одеській області від 08.08.2014р. №160/К/15-32-05-02-11 про складові заробітної плати.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 11.04.2013р.) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, доводи апелянта про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувалися страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний соціальний внесок, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу надано положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час, перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року (справа №21-430а11) та від 14 травня 2013 року (справа №21-125а13), які, відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та мають враховуватися судами при застосуванні відповідних норм права.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2 ст.99 КАС України, оскільки порушення прав ОСОБА_1 є триваючим, і під час відкриття провадження у справі суд першої інстанції визнав, що позов подано в межах строків, встановлених КАС України і заперечень проти таких висновків відповідач не висловлював. Також апеляційний суд зазначає, що рішення про відмову у проведені перерахунку пенсії датоване 03.09.2014 року, а до суду позивач звернулась 23.03.2014 р.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, 244-2, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складний 25 квітня 2016 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець