Справа № 807/866/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року Справа № 876/836/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.
за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання наказу незаконним та зобов`язання вчинити дії,-
19.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить: визнати незаконним наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.04.2015 року №101 про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 без повного розрахунку за нормами забезпечення; зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати наказ (по стройовій частині) від 17.04.2015 року №101 та видати новий наказ (по стройовій частині) військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 після повного проведення з ним усіх належних розрахунків; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.04.2015 року №101 про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 без повного розрахунку за нормами забезпечення. Зобов`язано військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати наказ (по стройовій частині) від 17.04.2015 року №101 та видати новий наказ (по стройовій частині) військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення ОСОБА_1 зі списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 після виплати заборгованості по недоотриманому речовому майну, що підлягає видачі при звільненні в запас в розмірі 8423,77 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що всупереч вимогам п.27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1444 (далі Положення №1444) відповідачем було звільнено позивача у запас з правом носіння військової форми одягу без грошової компенсації за його бажанням за неотримане речове майно.

Таким чином, відповідач всупереч вимогам абз.3 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президент України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), у відповідності до наказу (по стройовій частині) від 17.04.2015 року №101, виключив позивача зі списків особового складу військової частини до проведення з ним усіх необхідних розрахунків та не дотримався вимог п.27 Положення №1444, щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 8423,77 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає, що згідно абз.1 п.10 Наказу Міністерства оборони України від 12.02.2015 року № 60 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2015 рік» (далі Наказ №60) встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати в розмірі, що не перевищує розмір місячного грошового забезпечення військовослужбовця. Однак, згідно до абз. 2 п. 10 Наказу №60 передбачено, що видання наказів і виплату матеріальної допомоги здійснювати в грудні 2015 року в межах залишків коштів за фондом грошового забезпечення, наявних після здійснення виплат, та в порядку, передбаченому пунктом 7 цього наказу.

Відтак, з аналізу п.10 Наказу №60 вбачається, що за загальним правилом виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється в грудні 2015 року в межах залишків коштів за фондом грошового забезпечення, а протягом року матеріальна допомога може бути виплачена тільки за умови наявності вільного фінансового ресурсу в межах затвердженого на рік фонду грошового забезпечення. Отже, згідно п. 10 Наказу №60 обов`язком відповідача є виплата матеріальної допомоги в грудні 2015 року та в межах залишків коштів за фондом грошового забезпечення, а виплата матеріальної допомоги протягом року є правом відповідача за умови вільного фінансового ресурсу в межах затвердженого на рік фонду грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки позивач надав рапорти про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань до грудня 2015 року, а саме: 17.02.2015 року та 03.04.2015 року, та у зв`язку з відсутністю вільного фінансового ресурсу в межах затвердженого на рік фонду грошового забезпечення, відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачеві правомірно було відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що з урахуванням матеріалів справи та з метою надання сторонам можливості скористатися своїм правом щодо оскарження судового рішення, суд не вбачає необхідності у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Закарпатський обласний військовий комісаріат оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що отримання грошової компенсації за неотримане речове майно можливе лише з урахуванням вимог ст.2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. №1459-ІІІ, а саме право на грошову компенсацію за недоотримане речове забезпечення мають лише «військовослужбовці Міністерства оборони України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців». Також, на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації за неотримане речове майно Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку.

Відтак, при звільнені позивачу Закарпатським обласним військовим комісаріатом було здійснено всі належні йому виплати, передбачені чинним законодавством України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є підполковником запасу та проходив військову службу на офіцерських посадах у Збройних Силах України в період з 1992 року по 2015 рік.

У відповідності до наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.03.2015 року за №82 позивача було звільнено в запас з посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 у запас за п. «г» (за сімейними обставинами вихованням батьком військовослужбовцем, який не перебуває у шлюбі, дитини або кілька дітей віком до 18 років, які з ним проживають без матері), згідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з рапортами, а саме: від 17.02.2015 року та від 03.04.2015 року, згідно яких просив відповідача перед виключенням його зі списків особового складу військового комісаріату провести розрахунок та виплату йому по всім видам забезпечення, а саме: компенсацію за недоотримане речове майно, грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань

Згідно до наказу відповідача (по стройовій частині) від 17.04.2015 року №101 позивача з 17.04.2015 року було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення.

За змістом ч.2 ст.9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, далі Закон № 2011-XII) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до ст.2 Закону України від 17 лютого 2000 року №1459-III «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію частини другої ст.9 Закону № 2011-XII зупинено в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Цей Закон набув чинності з 11 березня 2000 року.

Законом України від 3 листопада 2006 року №328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори,, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону України №2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Положення частини другої статті 9-1 Закону України №2011-ХІІ регулювали порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон №2011-ХІІ не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону №2011-ХІІ.

Тобто, вищезазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1444 визначено лише порядок та розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців, а не поновлено право позивача на отримання грошової компенсації замість неодержаного речового майна, що було призупинено Закону України від 17 лютого 2000 року №1459-III «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах та ухвалах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року, від 24 червня 2014 року, від 25 вересня 2015 року (№ 21-38а13; № 21-253а14; 21-4739а15, відповідно).

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в зв`язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення у зазначеній частині, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції лише у межах апеляційної скарги, а у іншій частині постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі №807/866/15 будь-ким оскаржена не була.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160,ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі в частині визнання незаконним наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.04.2015 року №101 про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 без повного розрахунку за нормами забезпечення та зобов`язання військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати наказ по стройовій частині від 17.04.2015 року №101 та видати новий наказ по стройовій частині військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення ОСОБА_1 зі списку особового складу Великоберезнянсько-Перечинського об`єднаного районного військового комісаріату Закарпатської області після виплати заборгованості по недоотриманому речовому майну, що підлягає видачі при звільненні в запас в розмірі 8423,77 грн. (вісім тисяч чотириста двадцять три гривні сімдесят сім копійок) скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог у зазначеній частині відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.05.2016 року.