Справа № 820/1664/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 квітня 2016 р. № 820/1664/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру") та виплатити їй різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів;

2) зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно відповідно до абз. 2 ч.1 ст.147 (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити їй різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів;

3) зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. та виплатити їй різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 01.10.201 року та по теперішній час вона працює на посаді помічника судді, має 10 ранг державного службовця та 5 категорію посад державних службовців. Згідно довідки Територіального управління ДСА України у Харківській області від 01.04.2016 року у період з 26.10.2014 року по 31.08.2015 року заробітна плата Позивачу нараховувалась відповідно до посадового окладу у розмірі 1 218,00 грн., з 01.09.2015 року по 08.09.2015 року у розмірі 1 378,00 грн., а з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року посадовий оклад складав 2 756,00 грн. Підпунктом 59 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" (офіційно опублікований 25 жовтня 2014 року) частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом другим, згідно з яким розмір його посадового окладу, як помічника судді (п'ята категорія посад державних службовців), встановлюється у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, помноженому на коефіцієнт 1,3. Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України був покладений обов'язок у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Проте, Уряд ці вимоги не виконав і заробітна плата не виплачується позивачу відповідно до норм Закону, які набрали чинності з 26 жовтня 2014 року. У зв'язку із цим, відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено позивачу заробітну плату за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 року ) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до постанови КМУ №268 (в редакції постанови КМУ №644).

Позивач у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, у судове засідання повноважного представника не направив.

У письмових заперечення на позов вказав, що підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати є відсутність бюджетного фінансування та механізму при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачу, позаяк, не приведення Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів у відповідність до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") на період спірних правовідносин унеможливлювало виплату заробітної плати у визначеному законами України розмірі. Наведені положення дають підстави для висновку, що ДСА України не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивачу та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. З огляду на те, що у спірний період посадові оклади працівників апаратів місцевих судів Кабінетом Міністрів України не змінювались, Державна судова адміністрація не допустила бездіяльності, діяла на підставі та в межах, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, доходить наступного висновку.

Судом з копії трудової книжки позивача встановлено, що позивач - ОСОБА_1, з 01.10.2010 року працює в Червонозаводському районному суді м. Харкова. З 03.06.2013 року по теперішній час працює на посаді помічника судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, має 10 ранг державного службовця та 5 категорію посад державних службовців. (а.с. 10-11).

Згідно довідки Територіального управління ДСА України у Харківській області від 01.04.2016 року у період з 26.10.2014 року по 31.08.2015 року заробітна плата Позивачу нараховувалась відповідно до посадового окладу у розмірі 1 218,00 грн., з 01.09.2015 року по 08.09.2015 року у розмірі 1 378,00 грн., а з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року посадовий оклад складав 2 756,00 грн.

Частиною першою статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 07.07.2010 року передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до частини п'ятої статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 07.07.2010 р. і частини шостої статті 152 цього Закону в редакції Закону від 12.02.2015 р., правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу". Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади.

Згідно з частиною сьомою статті 33 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-XII "Про державну службу", умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 8 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" також встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті (умови розміру оплати праці суддів), та частиною першою статті 10 цього Закону (розмір мінімальної заробітної плати).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати (у 2014 році і з 1 січня 2015 року - 1218 грн).

Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. №1697-VII "Про прокуратуру" частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XIII цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України №1697-VII "Про прокуратуру" офіційно опублікований в газеті "Голос України" 25 жовтня 2014 року.

Отже, з 26 жовтня 2014 року за працівниками апаратів судів визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах.

Водночас, у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах, а правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо), не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

Абзац другий частин першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" був прийнятий після прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". За загальноприйнятим у праві прийомом із усунення колізій між однопредметними законодавчими актами закон, що прийнятий пізніше, має пріоритет над законом, прийнятим раніше. Відтак, перший із названих Законів має пріоритет над другим. А отже, з огляду на принцип законності (пріоритет закону на підзаконними актами) правові акти, що прийняті на виконання Закону про Державний бюджет України на 2014 рік і суперечать Закону України "Про судоустрій і статус суддів", застосуванню не підлягають.

Таким чином, взявши на себе обов'язок із виплати посадових окладів у підвищених розмірах, але при цьому не внісши необхідних змін до закону про Держаний бюджет, держава допустила недобросовісність, так як у відносинах виконання цього обов'язку державу представляють органи Державної судової адміністрації, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.

Аналізуючи вищевказані положення діючого законодавства України, суд доходить висновку, що з 26 жовтня 2014 року працівники апаратів судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру".

Виходячи з правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 31701325), та висловленої Європейським судом з прав людини в рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України", це право підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом про Державний бюджет України на 2014 рік видатків на ці потреби передбачено не було.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 квітня 2015 по справі "Будченко проти України" (заява №38667/06) наголосив, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (п. 39 рішення).

Також, у пункті 42 цього рішення Європейський суд з прав людини зауважує, що положення національного законодавства, яке закріплює право на звільнення від оплати (в даному випадку оплату) не ставить його у залежність від існування компенсаційного механізму.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України в межах, бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Статтею 5 Закону України "Про оплату праці" визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних документів.

Так, в постанові Верховного суду України від 22 червня 2010 року визначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статті 22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції України). Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 зазначив: "Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідні з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена".

Тобто, правова позиція Верховного Суду України, в зазначеному судовому рішенні визначена: скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених Законом України 3723-ХІІ "Про державну службу" гарантій, пільг і компенсацій.

Крім того, ст. 244-7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З 1 січня 2015 року набрали чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. № 2456-VI, і Закон України від 28.12.2014 р. № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Бюджетний кодекс України із змінами і Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовували відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28 грудня 2014 року, тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.

Проте, делеговане Кабінету Міністрів України з 1 січня 2015 року повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши постанову від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності з 9 вересня 2015 року), якою внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

З 29 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.

В абзаці другому частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VIII, закріплено аналогічну норму про те, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Наведене положення не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.

Підпунктом 2 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

2 березня 2015 року, тобто після прийняття Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", був прийнятий Закон України № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Підпунктом 12 пункту 1 Закону № 217-VIII з абзацу третього пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік було виключено посилання на частину третю статті 69, статтю 129, частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігши при цьому загальне посилання на положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Внісши такі зміни, законодавець фактично повторно прийняв абзац третій пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік, яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апаратів судів.

Проте, Закон України від 02.03.2015 р. № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" набрав чинності з 13 березня 2015 року, а Закон України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" - з 29 березня 2015 року, тому останній із названих законів почав справляти вплив на розмір посадових окладів працівників апаратів судів з урахуванням положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік: розмір окладів визначався безпосередньо Законом України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29 березня 2015 року по 9 вересня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Таким чином, при перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 слід виходити з підвищеного розміру посадового окладу, а розмір інших доплат, надбавок і премій, які входять до структури заробітної плати, визначити в межах затвердженого фонду оплати праці.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку та виплати заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру") та виплатити їй різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів;

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно відповідно до абз. 2 ч.1 ст.147 (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити їй різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів;

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. та виплатити їй різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення;

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) Тітов О.М.

Згідно з оригіналом. Оригінал знаходиться в матеріалах справи.

Постанова не набула законної сили, але підлягає негайному виконанню.

Суддя Тітов О.М.