Справа № 592/2461/16-а
Суддя: Котенко О. А.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/2461/16-а
Провадження №2-а/592/72/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Чайка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2010 році їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». На час призначення пенсії за вислугу років вона працювала на посаді державного службовця у Державній фінансовій інспекції, де працює і до цього часу. З 01 квітня 2015 року виплата пенсії їй була припинена згідно з ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, у тому числі «Про державну службу України». Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до рядку Законів України, у тому числі «Про державну службу України». З 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за вислугу років, оскільки з зазначеної дати вона не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону. У лютому 2016 року вона звернулася до Головного управління ПФ України в Сумській області з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року. Головне управління ПФ України в Сумській області відмовило їй у відновленні виплати пенсії. Позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління ПФ України в Сумській області щодо відмови їй у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років, зобов'язати Головне управління ПФ України в Сумській області відновити їй виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з зазначених в позові підстав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється. Фактично з зазначеної дати і до остаточного законодавчого врегулювання, спеціальні пенсії на даних підставах не призначають. Норми зазначених вище законів, які регулюють порядок призначення спеціальних пенсій, не були змінені у встановленому законодавством порядку. Позивач працює в Державній фінансовій інспекції в Сумській області на посаді державного службовця. Підстави для поновлення виплати вже призначеної пенсії відсутні. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-УІІІ продовжено такий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у 2016 році. Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 16.03.2010 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших

осіб», що вбачається з копії пенсійного посвідчення (а.с.10) та протоколу за пенсійною справою з 16.03.2010 року (а.с.24).

На час призначенні пенсії за вислугу років і на даний час позивач обіймає посаду державного службовця у Державній фінансовій інспекції.з 12.02.2001 року позивач отримував пенсію по інвалідності, яку нараховує і сплачує Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, позивачу, яка працює на посаді державного службовця, було тимчасово призупинено виплату пенсії за вислугою років, починаючи з 01.04.2015 року.

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФ України в Сумській області з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року.

Листом від 01.03.2016 року Головне управління ПФ України в Сумській області повідомило позивача про відсутність підстав для відновлення пенсії за вислугою років з посилання на те, що вона продовжує працювати на посаді державного службовця, а норми Закону України «Про державну службу», які регулюють призначення пенсій державним службовцям, не були змінені в установленому законом порядку (а.с. 7).

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так з 01.04.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ.

Частину 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-УІІІ продовжено такий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам і у 2016 році.

Відповідно до п. 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Передбачене пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 скасування з 01 червня 2015 року норм щодо пенсійного забезпечення за Законом України «Про державну службу» стосується виключно питань призначення цих пенсій та не спростовує умов, порядку та періоду тимчасового обмеження виплати пенсій.

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через

неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивач продовжує працювати на посаді державного службовця, то на підставі зазначених положень закону їй не повинна виплачуватися зазначена пенсія.

Отже, доводи позивача є необґрунтованими, суперечать зазначеним положенням закону і в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-УІІІ, Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, ст.ст. 2, 5, 6, 7, 9-12, 18, 21, 50, 71, 94, 98-100, 102, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов'язання відновити виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, за необґрунтованістю.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя О.А. Котенко