Справа № 809/36/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 876/2594/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Кіри Н.В.,

представника позивача Патрій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Франківський будівельний центр» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Франківський будівельний центр» до Державної фіскальної служби України про скасування індивідуальної податкової консультації,-

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Франківський будівельний центр» (далі - позивач) звернулося з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про скасування індивідуальної податкової консультації від 28.12.2015 року № 27874/6/99-99-19-03-02-15.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач не дослідив належним чином первинні документи, а тому надав податкову консультацію, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою їхній позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання на виклик суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

У листопаді 2015 року позивач звернувся до відповідача про надання письмової податкової консультації (а.с. 7-9).

28.12.2015 року відповідач надав позивачу консультацію № 27874/6/99-99-19-03-02-15 щодо порядку оподаткування операцій з виплати продавцем винагороди у грошовій формі (бонусу) покупцю за досягнення відповідних показників (а.с. 11-12), згідно якої у покупця при отриманні від продавця винагороди в грошовій формі (бонусу) у зв'язку з досягненням відповідних показників виникають податкові зобов'язання з ПДВ на суму отриманої винагороди (бонусу).

Згідно з п.п. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

У відповідності до ст. 52 ПКУ за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п. 53.3 ст. 53 ПКУ платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

В справах про визнання протиправною та скасування податкової консультації дослідженню підлягають обставини щодо викладених у податковій консультації відповідей на поставлені у зверненні питання та відповідність зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Щодо наданої консультації апеляційний суд зазначає наступне.

Між позивачем та ТзОВ «КНАУФ ГІПС КИЇВ» укладено договір поставки (а.с. 54-64).

Також між сторонами укладено додатковий договір про умови нарахування та виплати конусної винагороди до договору поставки (а.с. 65-66), згідно якого при належному виконанні позивачем договору поставки, ТзОВ «КНАУФ ГІПС КИЇВ» зобов'язується виплатити бонусну винагороду. За результатами виконаних обов'язків сторони підписують акт про нарахування та виплату конусної винагороди.

Відповідно до акту про нарахування та виплату бонусів у період з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року умови додаткового договору виконані у повному обсязі і позивачу нараховано та виплачено бонусну винагороду за результатами відвантаженої та оплаченої продукції на суму 6625,33 грн. (а.с. 67).

Згідно ст. 185 ПКУ об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пп. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 ПКУ маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

Правова позиція податкового органу з цього приводу викладена в Узагальнюючій податковій консультації щодо віднесення витрат на оплату маркетингових та рекламних послуг до складу витрат, затвердженій наказом Державної податкової служби України від 15.02.2012 № 123, в якій зазначено, що до маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Рекламні та маркетингові послуги можуть, зокрема, оплачуватись та проводитись за ініціативи власника торговельної марки, виробника продукції, дистриб'ютора торговельної мережі. При цьому витрати на маркетингові та рекламні послуги несе безпосередньо замовник цих послуг.

Методом просування товарів постачальника на ринку є сплата мотиваційних виплат (премій, бонусів, інших заохочень) на користь третіх осіб (організацій, які придбавають товари у постачальника та здійснюють їх збут (дистриб'ютори)).

Тобто, такі виплати є винагородою за досягнення певних економічних показників третіми особами (дистриб'юторами) у межах своєї основної діяльності. Досягнення таких показників обґрунтовано сприяє пожвавленню збуту товарів постачальника, стимулює просування товарів у каналах дистрибуції. Такі мотиваційні виплати включаються до витрат на збут.

Оскільки мотиваційні виплати спрямовуються на стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), такі витрати можуть бути віднесені до маркетингових послуг.

Лист ДПА України від 18.08.2008 року № 7925/6/16-1515-04 (а.с. 38-40), на який посилається позивач, не може братись до уваги при вирішенні спору, так як не може вважатись індивідуальної податковою консультацією у вказаній справі, позаяк формування позиції у цьому листі не було ініційовано зверненням платника. До того ж, адресатом розглядуваного листа є ТзОВ «Баланс-Клуб», а не позивач.

Крім того, при наданні індивідуальної податкової консультації податковий орган не досліджує первинних документів, а лише надає консультацію щодо застосування окремих норм закону.

Наслідки застосування платником податкової консультації наведені у пункті 53.1 статті 53 ПКУ, згідно з якою не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Нормами ПКУ не встановлено можливості скасування податкової консультації з підстав порушення строків надання такої, а тому суд не може скасувати податкову консультацію лише з мотивів порушення термінів її надання.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ТзОВ «Франківський будівельний центр» слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Франківський будівельний центр» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № 809/36/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді В.Я.Качмар

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлений 11 травня 2016 року.