Справа № 2-а-5862/11
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5862/11
Провадження № 2-а/1015/4098/11
ПОСТАНОВА

іменем України

14.10.2011 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, а також дитиною війни. Він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому державної пенсії, що відповідно до чинного законодавства України повинна виплачуватись у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, що відповідно до чинного законодавства України повинна виплачуватись у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, щомісячної соціальної державної допомоги, яка фактично виплачується у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, хоча відповідно до чинного законодавства України повинна виплачуватись у розмірі 30 %, але відповідач відмовив йому у здійсненні такого перерахунку.

Враховуючи викладене та посилаючись на норми закону, позивач просив суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити йому перерахунок і забезпечити виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 06 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав суду заперечення проти позову, де наголошував, що при нарахуванні позивачу пенсії, додаткової пенсії та щомісячної соціальної державної допомоги до 06 липня 2011 року керувався Постановою КМУ № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року, а починаючи з 06 липня 2011 року - Постановою КМУ № 745 від 06 липня 2011 року.

Вивчивши письмові докази по справі, вважаю, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідачем фактично виплачувались позивачу державна пенсія, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, та щомісячна соціальна державна допомога у меншому розмірі, ніж передбачено Законом.

Відповідно до пп. 4 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 8-2 від 30 квітня 2002 р. (у редакції Постанови правління за № 5-5 від 25 лютого 2008 р.), одним із основних завдань Управління є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюють за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Для позивача, як інваліда ІІ групи по захворюванню, причинний зв'язок якого встановлено і пов'язано з аварією на Чорнобильській АЕС, згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у його редакції станом до внесення змін 28 грудня 2007 року, які визнані неконституційними рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), державна пенсія - не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, відповідно до ст. 50 названого Закону України (у його редакції станом до внесення змін 28 грудня 2007 року, які визнані неконституційними рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), позивачу щомісячно, як постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС, повинна виплачуватися додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Всупереч положенням ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п. 41 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. положення вказаних Законів було викладено в новій редакції, відповідно до якої право дітей війни та постраждалих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідів ІІ групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, на державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також щомісячну соціальну державну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком було обмежено, що є неконституційним.

ОСОБА_2 Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р. положення, що призупиняли дію зазначених правових норм, були визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними, та втрачають свою чинність з дня ухвалення Рішення Конституційного суду України. Таким чином, Відповідач зобовязаний був здійснювати виплату належної позивачу державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії, а також щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Позивачем було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому як дитині війні та учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІ групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити їх виплату, а також щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а Рішення Конституційного суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено, відповідач, як орган владних повноважень, відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за нанесену шкоду громадянам і зобов'язується відшкодувати її за порушення здоров'я або втрату працездатності громадянам і дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

У свою чергу, згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач звернувся до суду з позовом поштою 06 вересня 2011 року, просив задовольнити його позовні вимоги, починаючи з 06 березня 2011 року, а тому враховуючи встановлений ст. 99 КАС України шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, вважаю за можливе розглядати позов саме з цієї дати.

Отже, відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІ групи, державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також як дитині війни щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у періоді з 06 березня 2011 року по 22 липня 2011 року - є протиправною і такою, що суперечить Конституції України.

Також вважаю за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу державну пенсію, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, та щомісячну соціальну державну допомогу за період з 23 липня 2011 року, оскільки відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 23 грудня 2010 року N 2857-VI «Про державний бюджет України на 2011 рік» з 23 липня 2011 року розміри пенсії, додаткової пенсії та щомісячної соціальної державної допомоги застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу ПФУ на 2011 рік. Тобто, нарахування та виплата відповідачем позивачу державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та щомісячної соціальної державної допомоги з 23 липня 2011 року на підставі Постанови КМУ № 745 від 06 липня 2011 року, яка набрала законної сили саме 23 липня 2011 року, є правомірними.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19, 22, 55, 95 Конституції України, ст.ст. 50 та 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 23.12.2010 року N 2857-VI «Про державний бюджет України на 2011 рік», Постановою КМУ № 745 від 06.07.2011 року, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя в Україні», ОСОБА_2 Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р., ОСОБА_2 Конституційного суду України за № 19-рп/2010 від 09 вересня 2010 р., ст.ст. 2, 4, 7, 9, 14, 23, 86, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 як дитині війни та учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІ групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, у здійсненні перерахунку і забезпеченні виплати державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 06 березня 2011 року по 22 липня 2011 року - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити перерахунок і забезпечити виплату ОСОБА_1 як дитині війни та учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІ групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 06 березня 2011 року по 22 липня 2011 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя