Справа № 2а-11615/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2011 року 14:37 № 2а-11615/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. при секретарі судового засідання Руденко Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 10.01.2011 р. № 1)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 18.10.2010 р. № 1866/9/10-206)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Спільного українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Кершер»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.07.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося СП у формі ТОВ «Кершер»з позовом до СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.07.2011 року, яке ухвалено за результатами перевірки, проведеної 01.02.2011 року на АЗС № 03009/0 позивача у м. Дніпропетровську (вул. Орджонікідзе, 20) та яким позивачу на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(далі ОСОБА_3 про РРО) та п/п. 54.3.3 Податкового кодексу України визначено штрафні санкції у розмірі 247 560,64 грн. у звязку з не підтвердженням оприбуткування паливно-мастильних матеріалів (далі ПММ).

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, зазначає, що відповідачем не враховано положень спеціальних правових актів з питань визначення порядку обліку нафтопродуктів. Всі необхідні первинні документи з питань оприбуткування ПММ, у т.ч. товарно-транспортні накладні (ТТН) і підтверджують фактичне оприбуткування ПММ. Оприбуткування товару на АЗС підтверджується Журналом обліку нафтопродуктів та Змінними звітами, а отже оскаржуване рішення прийнято без врахування всіх обставин, які мали значення при прийнятті рішення, та підлягає скасуванню.

Відповідач вважає, що рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже підстав для скасування оскаржуваного рішення не має. Відповідач зокрема зазначає, що, позивачем здійснювалась реалізація товарів (ПММ), які не обліковані у встановленому порядку. З урахуванням рішення ДПА у м. Києві за результатами розгляду скарги позивача, відповідач зазначає, що позивачем не було підтверджено товарно-транспортними накладними (ТТН) оприбуткування всієї кількості ПММ, що надійшли на АЗС станом на 01.02.2011 року, вартість якого і покладена в основу розрахунку штрафних санкцій. Проте, під час розгляду справи відповідач не зміг вказати позиції у Журналі обліку нафтопродуктів, що надійшла на АЗС, за якими у позивача відсутні ТТН.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 30.08.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська 01.02.2011 року з 12:07 год. до 13:50 проведено перевірку господарської одиниці позивача АЗС № 03009/0, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Орджонікідзе, 20 за результатами якої складено акт від 01.02.2011 року.

Актом встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону про РРО, а саме порушення встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації на суму 571942,62 грн., перелік якого, кількість і вартість визначені у відомості, доданій до акту перевірки. Зокрема, встановлено, що фактичні залишки на час проведення перевірки, які на думку ДПІ не оприбутковані, складають: ДП (дизпаливо) 14676,56 л., бензин «А-95»- 17781,58 л., бензин «А-92»- 15567,35 л., бензин «А-95 +»- 4783,33 л., бензин «А-76»- 16737,56 л.

Акт перевірки не містить деталізації у чому саме полягає порушення, не містить інформації на підставі аналізу яких документів зроблено висновок про порушення, не містить інформації яким чином ДПІ вимірювались зазначені вище обсяги ПММ.

На підставі цього акту перевірки та ст. 20 Закону про РРО ДПІ у Шевченківському районі м. Києва (за місцем податкової реєстрації) 22.02.2011 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1143885,24 грн.

За результатами оскарження рішення в адміністративному порядку, ДПА у м. Києві прийняло рішення від 26.04.2011№ 4386/10/25-214, в якому відносно зазначеного рішення від 22.02.2011 року зазначено, що виходячи із змісту акту перевірки під час її проведення документи бухгалтерського обліку не досліджувались. У зазначеному рішенні ДПА у м. Києві зазначено, що в акті перевірки відсутні посилання на будь-які документи, що стали підставою для висновку про не оприбуткування товару. До акту додана відомість в якій заповнена лише графа «Фактичні залишки запасів, виявлені під час проведення перевірки», в якій представник підприємства відмовився від підпису стосовно підтвердження надання до перевірки всіх видаткових та прибуткових документів. Скаржник до скарги додав копії документів бухгалтерського обліку (аналіз рахунку по 28.2.1. за період 05.01.2011 року по 01.02.2011 року, журнал проводок по місцю зберігання, копії ТТН відображених по даним аналізу рахунку та журналу проводок по кожній товарній позиції, яка відображена в матеріалах перевірки, як не оприбуткована). Виходячи з наведених документальних даних скаржником було частково підтверджено оприбуткування ПММ за місцем проведення розрахунків, крім бензину А-92 на суму 19811,98 грн., дизельного пального на загальну суму 35762,93 грн., бензину А-95 на загальну суму 41831,83 грн., бензину «А-95+»на загальну вартість 5119,44 грн., бензину А-80 на загальну суму 21254,17 грн. Загальна вартість не оприбуткованого товару непідтвердженого скаржником склала 123780,30 грн. Сума штрафних санкцій, що підлягає застосуванню, як зазначено у рішенні ДПА у м. Києві, складає 247560,7 грн. Даним рішенням ДПА у м. Києві скасувало вищезгадане рішення районної ДПІ рішення в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 896324,60 грн.

Таким чином, суть претензій податкових органів до позивача полягає у тому, що позивач не підтвердив оприбуткування ПММ на зазначену вище суму, визначену в акті перевірки (з урахуванням висновків ДПА у м. Києві).

Проте, зазначене рішення ДПА у м. Києві не містить деталізації які обсяги ПММ покладені в основу наведених вище розрахунків, які обсяги за Журналом обліку нафтопродуктів на АЗС не підтверджені ТТН. Відповідачем, в порядку виконання обовязку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не наведено під час розгляду справи непереборних причин та обставин непереборної сили, які перешкоджали наданню такого розрахунку та інформації під час розгляду справи.

У звязку з частковим скасуванням податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 22.02.2011 року, СДПІ по роботі з ВВП (за місцем податкової перереєстрації позивача, як великого платника податків) прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яке є предметом оскарження у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 12. ст. 3 Закону про РРО суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 цього Закону встановлено, зокрема, що облік товарних запасів ведеться юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Статтею 20 цього Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, ОСОБА_3 України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі ОСОБА_3 про бухоблік) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. ОСОБА_3 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону про бухоблік).

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних (ст.8).

Підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку (стаття 9).

При цьому, п. 6.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

У той же час, виходячи із специфіки здійснення діяльності із роздрібної реалізації нафтопродуктів, з метою встановлення єдиного порядку організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів, наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року N 281/171/578/155 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за N 805/15496, затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі Інструкція № 281.

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Відповідно до п. 10.2.10 Інструкції № 281 на підставі ТТН (товарно-транспортних накладних) та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП.

Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Пунктом 10.3.1.3 Інструкції № 281 передбачено, що відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Пунктом 10.4.1 Інструкції № 281 встановлено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів.

Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

Згідно з п. 10.4.3 Інструкції № 281 після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Пунктами 16.1 та 16.2. Інструкції № 281 встановлено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи. Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі N 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

Таким чином, обліковими документами, які фіксують та підтверджують надходження та реалізацію ПММ на АЗС є, зокрема, змінні звіти за формою N 17-НП та Журнал обліку нафтопродуктів форми № 13-НП, які повинні зберігатися на АЗС.

Наведеною Інструкцією не передбачено обовязкового зберігання ТТН на АЗС, оскільки вони передаються до бухгалтерської служби підприємства.

Отже, у разі якщо перевіркою встановлено, що на АЗС не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звіту АЗС за формою N 17-НП, це є порушенням установленого порядку ведення обліку, на чому наголошує ДПА України у своєму листі від 25.12.2009 р. № 28896/7/23-7017/1459.

В даному випадку, як вбачається з Журналу обліку нафтопродуктів по АЗС, 01.02.2011 р. здійснено запис № 120 про надходження за ТТН 02-000306 бензину А-95 обсягом 5060 дм.куб., ДП (дизельного пального) 7530 дм.куб. Зазначені ТТН залучені до матеріалів справи, мають відмітку АЗС щодо прийняття з часом прийняття та оформлені належним чином, їх дані відображені в Журналі обліку та Змінному звіті.

Зокрема, в контексті наведеного слід додати, що відповідно до Змінного звіту за зміну в період з 00 годин 01.02.2011 року до 13:00 годин 01.02.2011 року, що збігається з часом проведення перевірки (з 12:07 год. до 13:50):

- (1) ДП (дизпаливо) - залишок на початок зміни 8488,74 л., що відповідає даним попереднього змінного звіту за період з 00 годин 31.01.2011 р. по 23 годину 31.01.2011 року. Надійшло за ТТН 7530 л (відповідає вищевказаній ТТН), реалізовано всього 1342,18 л., обліковий залишок на кінець зміни 14676,56 л., що відповідає даним Х-звіту на 13:09 годин та визначено у відомості до акту перевірки як залишок, який на думку податкового органу не був оприбуткований;

- (2) бензин «А-95»- залишок дизпалива на початок зміни 13829,76 л., що відповідає даним попереднього змінного звіту за період з 00 годин 31.01.2011 р. по 23 годину 31.01.2011 року. Надійшло за ТТН 5060 л (відповідає вищевказаній ТТН), реалізовано всього 1108,18 л., залишок на кінець зміни 17781,58 л., що відповідає даним Х-звіту на 13:09 годин та визначено у відомості до акту перевірки як залишок, який на думку податкового органу не був оприбуткований;

- (3) бензин «А-92»залишок на початок зміни 16365,76 л., що відповідає даним попереднього звіту. Реалізовано 798,41 л., обліковий залишок на кінець зміни 15567,35 л., що відповідає даним Х-звіту на 13:09 годин та визначено у відомості до акту перевірки як залишок, який на думку податкового органу не був оприбуткований;

- (4) бензин «А-95 +»- залишок на початок зміни 5038,67 л., що відповідає даним попереднього змінного звіту. Реалізовано 255,34 л., обліковий залишок на кінець зміни 4783,33 л., що відповідає даним Х-звіту на 13:09 годин та визначено у відомості до акту перевірки як залишок, який на думку податкового органу не був оприбуткований;

- (5) бензин «А-76»(80), - залишок на початок зміни 17491,70 л., що відповідає даним попереднього звіту. Реалізовано 754,14 л., обліковий залишок на кінець зміни 16737,56 л. що відповідає даним Х-звіту на 13:09 годин та визначено у відомості до акту перевірки як залишок, який на думку податкового органу не був оприбуткований;

При цьому, даними цього звіту (розділ Б «Облік нафтопродуктів у резервуарах») не встановлено надлишків нафтопродуктів.

Наведені дані на кінець зазначеної зміни підтверджуються у наступних змінних звітах та відображають динаміку надходження та реалізації нафтопродуктів.

Надані позивачем змінні звіти підписані особою, яка здавала зміну, особою, яка приймала зміну та мають відмітку про прийняття бухгалтером.

Крім того, матеріали справи містять Оборотно-сальдову відомість по рахунку: 28.2.1. за 01.02.2011 р. по АЗС (м. Дніпропетровськ, вул. Орджонікідзе,20) де відображено сальдо на початок періоду, обороти за період та сальдо на кінець періоду та де, відповідно, залишок на початок періоду відображає ту кількість ПММ, яка відображена у змінному звіті за період з 00 годин до 13 годин 01.02.2011 року.

Таким чином, виходячи з того, що суть претензій відповідача відповідно до акту перевірки (з урахуванням рішення ДПА у м. Києві за результатами розгляду скарги) полягає у здійсненні АЗС реалізації не оприбуткованими (не облікованими) товарами (ПММ), суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що обліковими документами, а саме - даними з журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП та даними змінних звітів по АЗС за формою № 17-НП, тобто документами обліку, які зберігаються на АЗС, документально підтверджуються дані залишку кількості ПММ на початок зміни, оприбуткування нових партій, що надійшли на момент проведення перевірки (01.02.2011 р.), а також залишок ПММ на кінець зміни (на час проведення перевірки), який (залишок на кінець зміни) ДПІ визначає в Акті перевірки як кількість не оприбуткованих ПММ.

Тобто, під час розгляду справи не встановлено факту реалізації не оприбуткованими товарами.

Як вбачається з Акту перевірки щодо кількості не оприбуткованого товару, ДПІ за місцем перевірки фактично виходила лише з арифметичних розрахунків, де кількість не оприбуткованого на її думку товару, вираховувалась за даними змінних звітів на кінець зміни 01.02.2011 року о 13:00. Проте, як встановлено під час розгляду справи та зазначено вище, зазначена кількість ПММ (залишок на кінець зміни о 13:00 01.02.2011 р., який ДПІ визначає як кількість не оприбуткованих ПММ) була оприбуткована, а цей залишок на кінець зміни складається з різниці залишку ПММ на початок зміни + надходження за зміну та вирахуванням з цієї кількості обсягів реалізації за зміну, динаміку щодо чого відображено у змінному звіті.

Крім того, позивачем надано ТТН та акти приймання-передачі за інші дні, що передували дню перевірки, щодо динаміки формування вхідних даних по оприбуткованих нафтопродуктах наростаючим підсумком.

Під час розгляду справи відповідачем не наведено доводів та доказів в їх обґрунтування, які б свідчили, що зазначені в ТТН та акті перевірки обсяги ПММ не були обліковані на АЗС станом на час проведення перевірки та АЗС здійснювала їх реалізацію (не облікованих ПММ), що б відповідало умовам застосування санкцій відповідно до ст. 20 Закону про РРО.

Акт перевірки не містить інформації, що під час перевірки витребовувались, але не були надані наведені вище документи (журнал, звіти), які є документальним підтвердженням оприбуткування всіх обсягів, про які йдеться в Акті перевірки (з урахуванням рішення ДПА у м. Києві від 26.04.2011 р. № 4386/10/25-214), як про не оприбутковану кількість ПММ.

При цьому, як зазначено вище, відповідач не надав розрахунків - з яких обсягів ПММ виходив податковий орган визначаючи вартість не оприбуткованого товару у розмірі 123780,30 грн. Під час розгляду справи податковим органом не було наведено та ідентифіковано обсягів ПММ, які на його не були оприбутковані та продаж яких здійснював позивач на АЗС.

Акт перевірки, як зазначено вище, взагалі не містить чіткого визначення з чого виходив податковий орган при визначенні у відомості кількості ПММ як не оприбуткованих та не містить визначення вчиненого позивачем (на АЗС) правопорушення, а саме - у чому полягає порушення встановленого порядку обліку товарів на АЗС.

Виходячи з вищенаведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що висновки акту перевірки (з урахуванням рішення ДПА у м. Києві за результатами розгляду скарги позивача, в частині висновків місцевої ДПІ, які залишені без змін), зроблені без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України, що регулює спірні відносини.

Судом у звязку не вбачається вчинення позивачем правопорушення, склад якого визначений ст. 20 Закону про РРО, а саме здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідальність за порушення порядку обліку товарів, на чому акцентує увагу відповідач, передбачалась ст. 21 Закону про РРО, яка на час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення виключена із тексту Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, за результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими ст. 20 ОСОБА_3 про РРО повязує можливість застосування до позивача передбачених цією нормою санкцій, у звязку з чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. На поверненні судового збору (державного мита) позивач не наполягав.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Спільного українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Кершер»(код 25196004; адреса: 01054, м. Київ, вул. О. Гончара, 65) до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків № НОМЕР_1 від 15 липня 2011 року.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін

Повний текст постанови складено та підписано 05 вересня 2011 року.