Справа № 818/215/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р. Справа № 818/215/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Фоменко О.В.,

представника позивача - Василець С.О.,

представника відповідача - Стегній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/215/16

за позовом Селянського (Фермерського) господарста "Добробут"

до Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Селянське (Фермерське) господарство «Добробут» звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову від 22.02.2016р. №27-28-99.1-307/2-16 Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки загальною площею 50,0га, переданої у постійне користування гр. ОСОБА_3, за цільовим призначенням «для ведення селянського (фермерського) господарства», розміщеної на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, та у видачі Селянському (Фермерському) господарству "Добробут" Витягу з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

- зобов'язати Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області внести до Державного земельного кадастру відомості щодо земельної ділянки загальною площею 50,0га, переданої у постійне користування гр. ОСОБА_3, цільовим призначенням «для ведення селянського (фермерського) господарства», розміщеної на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, та видати Селянському (Фермерському) господарству "Добробут" Витяг з Державного земельного кадастру щодо такої земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує тим, що засновком та головою позивача виступила громадянка України ОСОБА_3, якій була передана у постійне користування земельна ділянка загальною площею 50га, розташована на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, для ведення селянського (фермерського) господарства. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а 06.09.2013р. новим головою СФГ «Добробут» було обрано сина померлої - ОСОБА_4, який 18.02.2016р. звернувся до Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області із заявою стосовно надання витягу з Держаного земельного кадастру на вказану земельну ділянку, у відповідь на яку отримав відмову, викладену в листі від 22.02.2016р. №27-28-99.1-307/2-16, яка, на думку позивача, є протиправною, оскільки для внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру разом із заявою подавалися усі необхідні документи, включаючи технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); відповідно до ст.19 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003р. №973-ІV до складу майна позивача входить в т.ч. і право постійного користування земельною ділянкою, наданої ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства, а тому її смерть як засновника та колишнього голови СФГ «Добробут» не є підставою ані для ліквідації позивача, адже залишилися інші його члени, ані для припинення постійного користування земельною ділянкою. Відтак, Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області повинно внести відомості до Державного земельного кадастру щодо цієї земельної ділянки та видати СФГ "Добробут" відповідний витяг щодо неї.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із наведених вище підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що абзацом другим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Реєстру, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Враховуючи, що згідно з актом на право постійного користування землею НОМЕР_1, реєстраційний №51 від 25.12.2001р., користувачем є ОСОБА_3, провести державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 50,0га, розташованої на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, за заявою СФГ "Добробут" є неможливим.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення сесії 23 скликання Лебединської районної Ради народних депутатів Лебединського району Сумської області від 29.11.2001р. №23 ОСОБА_3 надана у постійне користування земельна ділянка площею 50,00 гектарів, розташована на території Межиріцької сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства, про що 25.12.2001р. виданий Державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів під №51 (а.с.29,62).

15.04.2002р. Головою Лебединської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №103, згідно з пунктом 2 якого зареєстровано селянське (фермерське) господарство «Добробут», засновником якого є ОСОБА_3, та його Статут, за юридичною адресою: 42230, Україна, Сумська область, Лебединський район, село Межиріч (а.с.10,12-15,63).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.30), у зв'язку з чим 06.09.2013р. загальними зборами членів СФГ «Добробут» вирішено обрати нового голову господарства, яким відповідно до протоколу №3 став син померлої - ОСОБА_4 (а.с.11,16,18).

Згодом, ОСОБА_4 18.02.2016р. звернувся до Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області із заявою стосовно внесення до Держаного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки загальною площею 50,0га, переданої у постійне користування гр. ОСОБА_3, за цільовим призначенням «для ведення селянського (фермерського) господарства», розміщеної на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, та надання СФГ «Добробут» витягу з Держаного земельного кадастру (а.с.38).

У відповіді на звернення позивача від 18.02.2016р. відповідач зазначив, що «відповідно до пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» вищезазначена земельна ділянка вважається сформованою. Так як відомості про неї не внесені до державного реєстру земель, її державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) за заявою її користувача. Згідно з актом на право постійного користування землею НОМЕР_2,реєстр. №51 від 25.12.2001р., користувачем є ОСОБА_3.» (а.с.39).

Таким чином, у прийнятті заяви голови СФГ «Добробут» ОСОБА_4 від 18.02.2016р. було відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюється Земельним кодексом України від 25.10.2001р. №2768-ІІІ (далі -ЗК України), Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011р. №3613-VI та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012р. N1051 (далі-Порядок).

Відповідно до частини першої статті 1 "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 статті 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

При цьому, п.1,2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", (в цій частині набрав чинності з опублікування) передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Статтями 125 та 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону, а саме державним кадастровим реєстратором за заявою власника або користувача земельної ділянки, право власності якої має бути оформлено відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Водночас, як вже встановлено судом, вказана земельна ділянка надана в постійне користування ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч.1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статями 316,317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України).

Отже, за змістом закону розпорядження майном - це юридично забезпечена можливість визначити юридичну долю речі (передавати її у власність чи у користування іншим особам на підставі договору,заповідати,передавати у заставу тощо).

Слід зазначити,що право постійного користування земельною ділянкою не дає права користувачу земельної ділянки розпоряджатися нею,а відповідно спадкоємці не мають права успадкувати її за заповітом або за законом.

Єдиним виключенням є право довічного успадкованого користування, яке виникло у деяких громадян за рішеннями місцевих рад з березня 1991р. до травня 1992р., тобто до набрання чинності Земельного кодексу України в редакції 1992р.

Згідно із Земельним кодексом УРСР від 18грудня 1990р., який набув чинності 15 березня 1991р., громадянам надавалися земельні ділянки саме на такому праві і видавалися відповідні державні акти. У цьому випадку це право може бути успадковане.

Проте, державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1, реєстраційний №51 від 25.12.2001р., був виданий ОСОБА_3 лише 25.12.2001р. на підставі рішення сесії 23 скликання Лебединської районної Ради народних депутатів Лебединського району Сумської області від 29.11.2001р. №23, відтак, ОСОБА_4, який на теперішній час є головою СФГ «Добробут», не має права успадкувати надану померлій ОСОБА_3 в постійне користування земельну ділянку за заповітом або за законом.

Водночас, варто відмітити, що докази звернення ОСОБА_4, як голови СФГ «Добробут» до Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області, з метою переоформлення права постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3, у власність або довгострокову оренду Селянському фермерському господарству «Добробут», а також докази проведення такого переоформлення, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 70 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє:1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; 4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У разі звернення за внесенням відповідних відомостей (змін до них) неналежної особи (особи, яка не може бути заявником відповідно до цього Порядку), подання заявником не повного пакета документів та/або розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора Державний кадастровий реєстратор відмовляє такій особі, заявникові у прийнятті заяви безпосередньо у момент її подання або у день надходження рекомендованим листом зазначених документів за формою згідно з додатком 13 із зазначенням рекомендацій щодо усунення причин, що є підставою для такої відмови, зокрема найменування та місцезнаходження органу, до повноважень якого належить внесення відомостей (змін до них) про об'єкт Державного земельного кадастру.

В силу приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, імперативною умовою для прийняття рішення про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру або відмову є перевірка певних обставин, зокрема, чи є власником або користувачем земельної ділянки особа, яка звертається із заявою, наявність підтверджуючих право власності документів, оформлених у встановленому законодавством порядку, а у разі звернення за внесенням відповідних відомостей (змін до них) неналежної особи (особи, яка не може бути заявником), державний кадастровий реєстратор відмовляє такій особі, заявникові у прийнятті заяви безпосередньо у момент її подання або у день надходження рекомендованим листом.

Відтак, наведені приписи зобов'язують державного кадастрового реєстратора перевірити всі обставини, які мають значення для прийняття рішення.

Як вбачається з копії листа від 22.02.2016р. №27-28-99.1-307/2-16 Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області, у прийнятті заяви голови СФГ «Добробут» ОСОБА_4 від 18.02.2016р. щодо внесення до Держаного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку загальною площею 50,0га, передану у постійне користування ОСОБА_3, та надання витягу з Держаного земельного кадастру фактично було відмовлено з роз'ясненням відповідних причин.

Таким чином, на момент подання заяви від 18.06.2016р. про внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, яка вважається сформованою, позивач в розумінні наведених правових норм не був ані її власником, ані її користувачем, внаслідок чого відмова відповідача, викладена в його листі від 22.02.2016р. №27-28-99.1-307/2-16, є правомірною.

Щодо посилання представника позивача на те, що до складу майна СФГ «Добробут» відповідно до ст.19 Закону України «Про фермерське господарство» та розділу 4 Статуту входить в т.ч. і право постійного користування земельною ділянкою, наданої ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства, а також на копії податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку платника єдиного податку 4 груп з додатками за 2015-2016р. та на довідку голови Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області від 14.04.2016р. №378 (а.с.23,64-72) як на доказ користування земельною ділянкою загальною площею 50га СФГ «Добробут», необхідно відмітити, що вказані документи не належать до правовстановлюючих документів на земельну ділянку; докази наявності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду), або вчинення правочинів щодо цієї земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач під час розгляду справи довів правомірність своїх дій і, відповідно, прийнятого рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Селянського (Фермерського) господарства "Добробут" до Управління Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та підписано 25 квітня 2016 року