Справа № 820/10560/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. № 820/10560/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

суддів - Мар'єнко Л.М., Нуруллаєва І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу, стягнення грошових коштів, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- покласти обов'язок на Міністерство внутрішніх справ України, як орган який наказом від 22.06.2015 року № 741 "Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції" ліквідував Управління МВС України на Південній залізниці, визнати протиправним та скасувати наказ Управління МВС України на Південній залізниці № 172 о/с від 10.09.2015 в частині звільнення його з органів внутрішніх справ України;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України грошові кошти за час вимушеного прогулу відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України соціальні виплати в твердій грошовій сумі, які були передбачені п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області зарахувати у вислугу років період перебування у вимушеному прогулі;

- визнати дії (бездіяльність) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в порушенні його переважного права на призначення на посаду в реорганізованому лінійному відділенні на станції Харків-Пасажирський протиправними;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області поновити його на посаді слідчого Слідчого відділення на рівнозначній атестованій посаді в структурі Головного управління МВС України в Харківській області, та відповідно з вступом у дію Закону України "Про національну поліцію" надати можливість, як такому що виявив бажання проходити службу в поліції, відповідно до п. 9 розділу ХІ проходити конкурс на посади, що заміщуються поліцейськими.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в Лінійному відділі на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці, який ліквідовано, а позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас через скорочення штатів. Позивач вважає своє звільнення протиправним та таким, що порушує гарантії встановлені трудовим законодавством щодо переважного права на залишення на роботі при скороченні численності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та, посилаючись на Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС та вимоги КЗпП України просив скасувати наказ про звільнення, поновити на службі та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, Міністерства внутрішніх справ України, у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що наказ Управління МВС України на Південній залізниці № 172 о/с від 10.09.2015 про звільнення позивача є обґрунтованим та законним, оскільки Управління МВС України на Південній залізниці ліквідовано, а всі посади - скорочено.

Представник відповідачів, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головного управління Національної поліції в Харківській області, у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмові заперечення проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановила наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на підставі наказу №210 о/с від 30.07.2002, про що зроблено запис у трудову книжку серії АФ №210540 (а.с. 20).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.06.2015 № 662 "Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці" у відповідності до Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", статей 104, 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, п. 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 401, та на виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ" наказано ліквідувати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці (ідентифікаційний код 08603175).

Як вбачається з електронних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці з 14.07.2015 знаходиться в стані припинення.

На підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2015 № 741 "Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції" затверджено Перелік змін у штатах МВС.

Відповідно до Переліку змін у штатах МВС скорочено всі 222 посади в Лінійному відділі на станції Харків-Пасажирський.

09.07.2015 начальником лінійного відділу на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці винесено попередження, відповідно до якого ОСОБА_1 попереджено про те, що його посада у зв'язку із оголошенням наказу МВС від 22.06.2015 № 741 "Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції" скорочена.

З даним попередження позивач ознайомлений 09.07.2015, про що свідчить його особистий підпис у попередженні.

10.09.2015 Управлінням Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці винесено наказ №172 о/с "По особовому складу", згідно з яким, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2015 №741, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), слідчого Слідчого відділення лінійного відділу на станції Харків-Пасажирський, з 10 вересня 2015 року із премією у розмірі 45 відсотків за серпень та вересень 2015 року.

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 110 Цивільного кодексу України передбачена ліквідація юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Суд зазначає, що ліквідація логічно пов'язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях.

Отже, при повній ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується, крім працівників відносно яких діють обмеження на звільнення, тобто пряма заборона на звільнення перелічених працівників, оговорена в Законі.

02 липня 2015 року Верховною радою України прийнято закон "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ, 06 серпня 2015 року цей Закон опубліковано в офіційному виданні "Голос України" №141-142.

За п. 1 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до п. 8 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Як встановлено п. 9 цього Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 10 цього Закону працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.п. "г" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Як встановлено судом, позивач не прийнятий на службу до національної поліції, а тому, звільнення ОСОБА_1 зі служби органів внутрішніх справ проведено у відповідності розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію".

За таких обставин, колегія суддів вважає наказ Управління МВС України на Південній залізниці № 172 о/с від 10.09.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України прийнятим на підставі, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Щодо позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення на рівнозначній атестованій посаді в структурі Головного управління МВС України в Харківській області, суд зазначає наступне.

Згідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Оскільки судом не встановлено, що звільнення позивача є незаконним, тому підстави для поновлення по службі органів внутрішніх справ відсутні.

Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, соціальні виплати в твердій грошовій сумі та зарахувати у вислугу років період перебування у вимушеному прогулі є похідними від вимоги про поновлення позивача на посаді, а тому також не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що статтею 42 Кодексу законів про працю України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Посилання позивача на недотримання відповідачами норм Кодексу законів про працю України під час звільнення ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки Кодекс законів про працю України не регулює порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи.

При розгляді даної справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач - як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу, стягнення грошових коштів, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та поновлення на посаді - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 13 травня 2016 року.

Головуючий суддя Р.В. Мельников

Судді Л.М. Мар'єнко

І.С. Нуруллаєв