Справа № 804/14164/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р. Справа № 804/14164/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В.
за участю:
представника позивача представник відповідача ОСОБА_3 Фат Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати та середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у якому позивач просить з урахуванням уточнень до позову:

Стягнути з Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 заробітну плату за період з 31.01.2015 року по 16.07.2015 року у розмірі 14674,52грн.;

Стягнути з Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 суму індексації заробітної плати за період з 31.01.2015 року по 16.07.2015 року у розмірі 3030,65грн.;

Стягнути з Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.07.2015 року по 31.10.2015 року у розмірі 9714,23грн. і з 01.11.2015 року та по день остаточного розрахунку у розмірі 2911,35грн. щомісячно;

Стягнути з Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 суму індексації середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 17.07.2015 року по 31.10.2015 року у розмірі 2602,75грн. і з 01.11.2015 року та по день остаточного розрахунку у розмірі 629,78 грн. щомісячно;

Стягнути з Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.;

Зобов'язати Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснити перерахунок сум компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та вихідної допомоги.

Позивачем в обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_5 працював на посаді головного/державного ревізора-інспектора відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з робочим місцем у Криничанському відділенні.

30 вересня 2014 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07.10.2014 року № 201/12713/14-к щодо ОСОБА_5 було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади строком на 2 місяці. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04.12.2014 року №201/15461/14-к строк відсторонення від посади було продовжено до 30.01.2015 року. В подальшому цей строк не продовжувався.

Позивач зазначає, що 31.01.2015 року він мав приступити до службових обов'язків, у зв'язку з чим неодноразово звертався, телефонував і з'являвся до Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, на що ним було отримано відмову у дозволі виходу на роботу та у продовженні виконання службових обов'язків на посаді.

12.05.2015 року позивачу зателефонували та попросили з'явитись до приміщення Криничанського відділення, де йому було вручено попередження про наступне вивільнення 15.07.2015 року, на підставі пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із реорганізацією Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.

16.07.2015 року позивачу для подальшого працевлаштування було запропоновано посаду головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з робочим місцем у Жовтоводському відділенні. Зважаючи на незружче розташування запропонованого робочого місця позивач відмовився від запропонованої йому посади.

Наказом начальника Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області №46-о від 16.07.2015 року позивача було звільнено із займаної посади. Позивач зазначає, що у трудових відносинах із цією установою він ніколи не перебував, а у попередженні про наступне вивільнення було зазначено, що пропозиції щодо вакантних посад будуть запропоновані позивачу Верхньодніпровською ОДПІ Міндоходів у Дніпропетровській області.

При звільненні жодної копійки заробітної плати за період з 31.01.2015 рс 16.07.2015 року позивачу виплачено не було, про що він звертався із заявою-скаргою до прокуратури Дніпропетровської області на дії посадових осіб ДФС по не допуску його до роботи.

З такими діями службових осіб ДФС позивач не погоджується, вважає їх не об'єктивними та такими, що порушили його конституційні права громадянина України на працю та винагороду за неї.

Позовні вимоги про стягення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що не допустивши його до роботи та не виплачуючи заробітну плату керівництво Верхньодніпровської ОДПІ поставило його у жахливе становище. Не будучи звільненим тобто форматьно перебуваючи на державній службі він не мав можливості ні працевлаштуватись, ні займатись підприємницькою чи іншою діяльністю, а отже отримувати хоча б якийсь дохід. Йому довелося позичати кошти у родичів та знайомих щоб задовольнити найважливіші потреби своєї сім"ї.

Також, позивач посилається на те, що в наслідок незаконних дій ДФС, у зв'язку з тим, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, він був змушений докладати значних зусиль для організації власного життя та життя своєї сім'ї.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві, позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях відповідно до яких зазначає, що 31 січня 2015 року Верхньодніпровською ОДПІ отримано обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно головного державного ревізора - інспектора відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Верхньодніпровської ОДПІ ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000520 від 25 липня 2014 року, яким визнано умисні злочинні дії ОСОБА_5, передбачені ч.3 ст. 368 КК України -одержання неправомірної вигоди службовою особою, а саме одержання службовою ;обою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь - якої дії з використанням наданої їй влади і службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

На період досудового розслідування ухвалою Жовтневого суду міста Дніпропетровська було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади ОСОБА_5 до 30.01.2015 р. Зазначений захід не скасовано та не змінено у встановленому порядку, а тому він продовжує свою дію до моменту його зміни або скасування.

Позивач зазначає, що враховуючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні та тє, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину його перебування на посаді надалі могло впливати на свідків, використовуючи своє службове становище він міг протиправно перешкоджати кримінальному провадженню, а також факт того, що кримінальне провадження ще триває та судом не винесено законного рішення, в інспекції не було жодних підстав для допуску ОСОБА_5 до виконання ним своїх функціональних обов'язків та виконання функцій держави.

12.05.2015 року ОСОБА_5 був попереджений про наступне вивільнення у зв'язку з реорганізацією Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області. 16.07.2015 року ОСОБА_5 було запропоновано посаду головного державного інспектора відділу платників податків управління податкового аудиту. Посада була запропонована з урахуванням стажу роботи, фахового досвіду, та відповідних кваліфікаційних вимог. Від запропонованої посади ОСОБА_5 відмовився.

16.07.2015 року на підставі заяви про звільнення поданої ОСОБА_5, наказом Верхньодніпровської ОДПІ від №46-о „Про звільнення ОСОБА_5", позивача звільнено з посади у звязку з відмовою працівника від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці, згідно з п.6 ст.36 КЗпП України. Позивачу виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного аробітку згідно з ст.44 КЗпП України, та здійснено перерахунок по відпускним сумам (компенсація за невикористану відпустку- 208днів).

Також відповідач зазначає, що позивач безпідставно вимагає зобов'язати відповідача сплатити йому суму компенсації заробітної плати за час, на власну думку позивача, "вимушеного прогулу" та відшкодування начебто завданої моральної шкоди, оскільки працівнком не доведено факту порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, відповідач позовні вимоги позивача вважає неправомірними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволеню не підлягають, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 працював на посаді головного/державного ревізора-інспектора відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з робочим місцем у Криничанському відділенні.

25 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000520 було внесено відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

30 вересня 2014 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України.

31 січня 2015 року Верхньодніпровською ОДПІ отримано обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно головного державного ревізора - інспектора відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Верхньодніпровської ОДПІ ОСОБА_5 за ч.3 ст.368 КК України, яким визнано умисні злочинні дії ОСОБА_5, передбачені ч.3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь - якої дії з використанням наданої їй влади і службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07.10.2014 року №201/12713/14-к стосовно головного державного ревізора - інспектора відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Верхньодніпровської ОДПІ ОСОБА_5 було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади строком на 2 місяці. Ухвалою Жовтневого районного суду мміста Дніпропетровська від 04.12.2014 року №201/15461/14-к строк відсторонення від посади було продовжено до 30.01.2015 року. В подальшому цей строк не змінено та не скасовано.

Відповідно до Розділ XI перехідних положень Кримінального процесуального Кодексу України від, запобіжні заходи, майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування.

Крім цього, відповідно до статті 22 Закону України від 07.04.2011 № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції" особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді.

Виплата заробітної плати під час відсторонення від виконання повноважень на посаді службовою особою діючим законодавством не передбачено.

16.07.2015 року Наказом начальника Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області №46-о позивача було звільнено із займаної посади за п.6 ст.36 КЗпП України у зв'язку із зміною істотних умов праці та виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку згідно статті 44 КЗпП України з урахуванням компенсації за невикористані 208 днів щорічних відпусток.

Таким чином, вимоги позивача, щодо стягнення з Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС заробітної плати за період з 31.01.2015р. по 16.07.2015р. у сумі 14674,52грн., суми індексації заробітної плати за період з 31.01.2015р. по 16.07.2015р. у розмірі 3030,65грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 17.07.2015р. по 31.10.2015р. у розмірі 9714,23грн. і з 01.11.2015р. по день остаточного розрахунку у розмірі 2911,35 грн., суми індексації середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 17.07.2015р. по 31.10.2015р. у розмірі 2602,75грн. і з 01.11.2015р. та по день остаточного розрахунку у розмірі 629,78 щомісячно, здійснення перерахунку сум компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та вихідної допомоги є безпідставними.

З проведеного аналізу встановлених обставин та матеріалів справи суд дійшов до висновку, що відповідачем необгрутованоно зроблено висновок, щодо порушення позивачем службової дисципліни у зв'язку із необґрунтованістю та недоведеністю вини у діях останного.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю іншими особами.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки вищезазначені факти позивачем не доведено, то така вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи встановлені обставини, перевіривши матеріали справи судом встановлено, що відповідачем було вчинено дії щодо позивача у межах власних повноважень з врахуванням усіх обставин, що мають значення для їх вчинення.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем доведено їх необгрунтованість.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2015 року

Суддя Р.А. Барановський