Справа № 804/5470/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 р. Справа № 804/5470/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
позивача представника позивача представника відповідача 1 представника відповідача 2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Дніпропетровської виправної колонії №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області; Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської виправної колонії №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровьскій області та Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровьскій області з позовними вимогами про:

визнання незаконним та скасування наказу Дніпропетровської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№89) №11 о/с в частині звільнення в запас Збройних Сил за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 16.03.2015 року;

визнання незаконним та скасування наказу Дніпропетровської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№89) №234 від 13 березня 2015 року в частині звільнення прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки за порушення дисципліни, скоєння вчинку, що принижує звання особи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України з Державної кримінально-виконавчої служби України ;

поновлення ОСОБА_7 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Дніпропетровської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№89) з 17.03.2015 року;

Зобовязання управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

Стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Позивачем в обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_3 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.09.2001 року по 16.03.2015 року. Наказом Дніпропетровської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№89) №11 о/с від 16.03.2015 року «Про особовий склад» ОСОБА_7 було звільнено в запас Збройних Сил за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою для винесення зазначеного наказу є Висновок службового розслідування УДПтС України у Дніпропетровській області від 05 березня 2015 року . У висновку службового розслідування зазначається, що 27.02.2015 року близько 15год.20хв. працівниками Дніпропетровського територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України спільно з працівниками оперативного відділу ДВК № 89 та взаємодії з оперуповноваженими СБНОН Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, на КПП по пропуску автотранспорту ДВК №89 було зупинено молодшого інспектора ВНіБ прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3 В ході догляду особистих речей ОСОБА_3 в присутності понятих, в нагрудній кишені бушлату виявлено та вилучено корпус зарядного пристрою, в середині якого знаходилось: поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому та висушеному стані та 8 фрагментів конвалюти медпрепарату «Акатар» в кожному з яких знаходились пігулки круглої форми білого кольору. Зазначені предмети, у присутності понятих, були вилучені співробітниками Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Матеріали за вказаним фактом зареєстровано до книги обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дніпропетровської ВК № 89, за №13 від 27.02.2015 року.

З такими висновками службового розслідування Позивач не погоджується, вважає наказ про звільнення незаконним, а саме службове розслідування не обєктивним, проведеним з грубим порушенням вимог законодавства , що призвело до тяжких наслідків для позивача.

Також, на думку позивача, службове розслідування було проведено з грубим порушенням законодавства, оскільки викладені у Висновку службового розслідування факти в значній мірі не відповідають дійсності, зокрема, місце де було виявлено корпус зарядного пристрою. Крім того, позивачем зазначено, що члени комісії зробили висновок про винуватість посилаючись на сам факт порушення кримінального провадження, що не є доказом провини. Також у Висновку не міститься жодного підтвердження, що саме позивач проніс на територію закладу зарядний пристрій з наркотичними засобами та мав намір його комусь передати. Зазначений факт повинен був досліджуватися під час досудового та судового слідства. Крім того, факт провини позивача не встановлено, зокрема Постановою старшого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8Л кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 28 лютого 2015 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу злочину, Постановою о/у СБНОН Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 28 квітня 2015 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 також припинено. Тобто Висновок службового розслідування, і як наслідок, наказ про звільнення, на думку позивача, були винесені передчасно, а підстави для звільнення відсутні.

Позовні вимоги про стягення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що за чотирнадцять років служби в органах внутрішніх справ ним були здобуті певні життєві зв'язки, однак, безпідставним звільненням ці зв'язки були зруйновані. Також, позивач посилається на те, що в наслідок незаконного звільнення, у звязку з тим, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, він був змушений докладати значних зусиль для організації власного життя та життя своєї сім'ї.

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві, позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні 04 грудня 2015 року, відповідно до ч.1 ст.76 КАС України, ОСОБА_7, за його згодою, був допитаний у якості свідка у справі. Під час допиту ним були надані наступні свідчення: 27.02.2015 року до нього випадково потрапив зарядний пристрій на мобільний телефон. Спершу він подумав, що пристрій належить комусь із співробітників та у його кишені виявився випадково. Він поклав його до столу щоб потім розібратися. Свідок пояснив, що не брав цей пристрій та передавати його комусь із засуджених наміру не мав, звідки взявся та кому належить пристрій йому не відомо.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях відповідно до яких зазначає, що оскаржуване позивачем звільнення відбулося у зв'язку із скоєнням ним дисциплінарного проступку, крім того, позивач здійснюючи обіг наркотичних речовин на території України не дотримався заборон встановлених Законом України «Про наркотичні засоби, . психотропні речовини і прекурсори» (60/95-ВР), допустив порушення службової дисципліни, тим паче, такі дії позивач спробував вчинити на території об'єкта з особливим режимом охорони, тому, на думку відповідача до нього доцільне застосування заходів дисциплінарного реагування. Вчинений позивачем проступок принизив звання особи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та Державної кримінально-виконавчої служби України в цілому. Зазначає, що своїми діями позивач спричинив суттєву матеріальну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу правоохоронного органу - установи виконання покарань, в особі Державної кримінально-виконавчої служби України, а також званню рядового і начальницького складу осіб Державної кримінально-виконавчої служби України. Вважає, що оскаржувані накази управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№89) від 16 березня 2016 року №11 о/с та №243 від 13 березня 2015 року прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а відтак є правомірними, тому за цих обставин позовні вимоги позивача, щодо скасування цих наказів та поновлення на посаді є такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача-1 проти позову заперечив у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Доводи викладені у письмових запереченнях аналогічні доводам відповідача -1. Відповідачем -2 також зазначено, що звільнення ОСОБА_7 із Державної кримінально-виконавчої служби України відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазначає, що позивачем було грубо порушено вимоги діючого законодавства, як особи, яка представляла інтереси держави в особі Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки дана надзвичайна подія підірвала довіру, репутацію та надійність Державної кримінально - виконавчої служби України в цілому. Також зазначає, що позивач безпідставно вимагає зобов'язати відповідача-2 сплатити йому суму компенсації грошового забезпечення за час, на власну думку позивача, "вимушеного прогулу" та відшкодування начебто завданої моральної шкоди, оскільки позивачем не зазначено хто саме, на його думку, спричинив йому шкоду його звільненням. Зазначає, що насамперед, шкоду заподіяв собі сам позивач зізнавшись правоохоронним органам про те, що намагаючись зайти до території з особовим режимом охорони, мав при собі для власних потреб та подальшого вживання наркотичні засоби та прекурсори. Хоча їх кількість виявилась незначною, для застосування заходів дисциплінарного реагування кількість таких речовин не є вирішальною. Тому, зазначає, страждання позивача є результатом його власних дій, що призвели до його звільнення, та не як не дій відповідачів, які за своїм завданням забезпечують безпеку суспільства та збереження порядку серед засуджених всередині установи .

Представник відповідача-2 проти позову заперечив у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

ОСОБА_7 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18 вересня 2001 року по 16 березня 2015 рік.

27 лютого 2015 року співробітниками Дніпропетровського територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України (структурний підрозділ центрального апарату ДПтС України) спільно з працівниками оперативного відділу ДВК(№89) та у взаємодії з працівниками СБНОН Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області виявлено та задокументовано факт спроби ОСОБА_7 пронести на територію зі спеціальним режимом доступу, що охороняється (ДВК-89) заборонені предмети (наркотичні речовини та прекурсори).

Матеріали за вказаним фактом зареєстровано до КОІП Дніпропетровської ВК (№89) за №13 від 27.02.2015р. та в журналі єдиного обліку Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за №3154 від 27.02.2015р., та направлено до прокуратури Дніпропетровської області.

27 лютого 2015 року Наказом ДВК(№89) від 27.02.2015 року №216 молодшого інспектора ВНіБ ДВК №89 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3 відсторонено від виконання службових обовязків з 28 лютого 2015 року.

28.02.2015 року за вих..№ 06/1-718 вих.15 з прокуратури Дніпропетровської області до Дніпропетровської виправної колонії № 89 Управління ДПтСУ в Дніпропетровській області надійшла постанова про проведення службової перевірки за вказаним фактом та зазначено, що за фактом вилучення у прапорщика ОСОБА_3 предметів, схожих на наркотичні речовини та прекурсори, 28.02.2015 року розпочато кримінальне провадження № 000146 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження порядку про проведення службових розслідувань в Державній кримінально - виконавчій службі України" від 12 березня 2015 року №356/5, керівництвом Дніпропетровської виправної колонії (№89) проведено службові розслідування за фактами неналежного ставлення до виконання своїх посадових обовязків молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії №89 прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_3 та спроби пронести на територію, що охороняється заборонені предмети прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_3 молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№89).

За результатами проведеного службового розслідування 04 березня 2015 року було складено та затверджено Начальником Дніпропетровської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№89) ОСОБА_9 висновок службового розслідування за фактом неналежного ставлення до виконання своїх посадових обовязків молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії №89 прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_3, відповідно до якого було встановлено, що дане порушення стало можливим через неналежне ставлення молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_10 до виконання своїх службових обов'язків, але враховуючи те, що наказом начальника установи № 216 від 27.01.2015 року, ОСОБА_10 відсторонено від виконання службових обовязків, а матеріали кримінального провадження знаходяться в прокуратурі Дніпропетровської області , за данним висновком встановленно прийняти рішення щодо притягнення ОСОБА_11 до відповідальності після розгляду справи по суті.

За результатами проведеного службового розслідування 05 березня 2015 року було складено та затверджено Начальником управління ДПтС України у Дніпропетровській області генералом-майором внутрішньої служби ОСОБА_12 висновок службового розслідування за фактом спроби пронести на територію, що охороняється заборонені предмети прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_3 молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№89), відповідно до якого було встановлено, що дана подія стала можливою в наслідок особистої недисциплінованості ОСОБА_3, небажання підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень, а також у звязку з його низькими морально-діловими якостями, за результатами данного висновку факт спроби пронести на територію, що охороняється заборонені предмети ОСОБА_11 визнано таким, що знайшов своє підтвердження, за що вирішено звільнити молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№89) прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3 з ДВКС України.

Разом з тим, 13 березня 2015 року Наказом №243 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3В.", визначено, що за порушення службової дисципліни, скоєння вчинку, що принижує звання особи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки звільнити з Державної кримінально-виконавчої служби України.

16 бересня 2015 року Наказом №11о/с "Про особовий склад" у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «є» (за порушення трудової дисципліни) прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 16 березня 2015 року звільнено у запас Збройних Сил України.

Не погоджуючись з таким діями Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровської області, виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№89) позивач звернувся із позовом до суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про Державну кримінально виконавчу службу України", на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Правові основи порядоку проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права і обов'язки визначеаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ " затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Пунктом 63 «є» "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", встановлено, що за порушення дисципліни особи рядового і начальницького складу, звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік).

Статтею 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" №3460-IVвід 22 лютого 2006 року встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Виходячи зі змісту статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Необхідно зазначити, що наявність проступку, за вчинення якого звільнений позивач повинна бути доведена певними доказами, при цьому обов'язок доведення факту скоєння дисциплінарного проступку покладається на орган, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності.

Так, Постановою старшого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8Л кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 28 лютого 2015 року, відносно позивача закрито у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

28 квітня 2015 року Постановою о/у СБНОН Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 також припинено.

Суд зазначає, що наведеними рішеннями не встановлено вину позивача, а саме не встановлено факту належності зарядного пристрою, у якому знаходились наркотичні засоби та прекурсори саме ОСОБА_3, також не встановлено належність самих наркотичних засобів та прекурсорів та наміру їх використання.

Разом з тим, Наказом №243 від 13 березня 2015 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі службового розслідування УДПтС України у Дніпропетровській області від 05.03.2015 р. за порушення службової дисципліни. Висновок службового розслідування від 05 березня 2015 року, на який посилається відповідач у наказі, було зроблено за фактом спроби пронести ОСОБА_11 на територію, що охороняється заборонені предмети, в той час, як порушення ОСОБА_3 саме службової дисципліни відповідачем не обґрунтовується взагалі. В свою чергу, Висновком службового розслідування від 04 березня 2015 року, який було зроблено за результатами службового розслідування за фактом неналежного ставлення до виконання своїх посадових обовязків ОСОБА_11 взагалі визначено про можливість прийняття рішення тільки після розгляду кримінальної справи по суті.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що порушує службову дисципліну, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним. Виходячи із тексту Висновку про проведення службового розслідування, факт вчинення ОСОБА_3 дій, що порушують службову дисципліну виявлено не було у звязку із недоведеністю його вини.

Крім цього, з матеріалів службових перевірок встановлено, що службові розслідування були проведені з порушеннями процесуальних норм.

Правові основи щодо порядоку проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230.

Відповідно до п.2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Такий наказ відсутній, до суду відповідачами не наданий, що підтверджується матеріалами справи та висновком службових розслідувань, у вступній частині яких єдиною підставою для проведення службового розслідування вказано факт проведення оперативно-розшукових заходів, в процесі яких задокументовано факт спроби пронести на територію ВК№ 89 заборонених предметів прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_3

Відповідно до 5.2 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

З проведеного аналізу встановлених обставин та матеріалів справи суд дійшов до висновку, що відповідачем необгрутованоно зроблено висновок, щодо порушення позивачем службової дисципліни у звязку із необґрунтованістю та недоведеністю вини у діях останного.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю іншими особами.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Наявність таких наслідків не доведено позивачем належними доказами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини, перевіривши матеріали справи судом встановлено, що відповідач прийняв рішення про звільнення відповідача без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними та скасування наказів про звільнення та поновлення на посаді позивача, оскільки відповідачами не доведено вчинення ОСОБА_10 факту порушення службової дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України: якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровської виправної колонії №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області за №11 о/с в частині звільнення в запас Збройних Сил України за пунктом 63 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 16.03.2015р.

Визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровської виправної колонії №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області за №243 від 13.03.2015р.

Зобов'язати Дніпропетровську виправну колонію №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_7 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

Зобов'язати Дніпропетровську виправну колонію №89 Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.03.2015р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України - негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2015 року

Суддя ОСОБА_1