Справа № 821/512/16
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/512/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Пономаренко М.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Покорної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3 до Херсонської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення №119 від 31.03.2016р.,

встановив:

Виконуючий обов'язки начальника Головного управління Дергеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Херсонської обласної ради, в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Херсонської обласної ради від 31.03.2016р. №119 «Про визнання незадовільною роботи в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3»;

- зобов'язати Херсонську обласну раду скасувати рішення від 31.03.2016р. №119 «Про визнання незадовільною роботи в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Херсонська обласна рада, приймаючи зазначене рішення, вийшла за межі наданих їй законом повноважень, зокрема допустила порушення вимог Конституції України, ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях. В яких зазначив, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

22.04.215р. наказом №24-т "Про покладення виконання обов'язків на ОСОБА_3" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, покладено виконання обов'язків начальника головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на ОСОБА_3

31.03.2016р. Херсонська обласна рада прийняла рішення №119 «Про визнання незадовільною роботи в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3».

Оскаржуваним рішенням Херсонська обласна рада вирішила:

1. Визнати незадовільною роботу виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3 через безпідставне встановлення на території Херсонської області мінімальної ставки орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

2. Виконуючому обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3 утриматись від дій, пов'язаних із встановленням на території області мінімальної ставки орендної плати в розмірі 8% за землі сільськогосподарського призначення державної власності, зокрема, шляхом ініціювання розгляду даного питання в судовому порядку до моменту прийняття Херсонською обласною радою рішення з цього питання.

3. Клопотати перед Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо звільнення із займаної посади ОСОБА_3

Як вбачається з оскаржуваного рішення, таке прийнято відповідно до статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, враховуючи ситуацію, пов'язану із безпідставним встановленням на території Херсонської області мінімальної ставки орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, з урахуванням зауважень та пропозицій, висловлених депутатом обласної ради Йосипенком І.В.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно до ст.43 ЗУ «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання:

1) обрання голови ради, відповідно заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади;

2) утворення, обрання і ліквідація постійних та інших комісій ради, зміна їх складу, обрання голів комісій;

3) утворення президії (колегії) ради, затвердження положення про неї;

4) затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету;

6) затвердження плану роботи ради, з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", заслуховування звіту про його виконання;

7) заснування аудіовізуальних (електронних) засобів масової інформації відповідної ради, призначення і звільнення їх керівників;

8) заслуховування звітів постійних комісій, керівників органів, які рада утворює, обирає та призначає;

9) розгляд запитів депутатів, прийняття рішень по них;

10) прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень депутата ради в порядку, встановленому законодавством;

12) прийняття за пропозицією територіальних громад рішення щодо проведення консультативного опитування з питань, які стосуються їх спільних інтересів;

13) здійснення відповідно до закону повноважень щодо організації проведення всеукраїнських референдумів та виборів органів державної влади і місцевого самоврядування;

14) затвердження відповідно до закону Положення про зміст, опис та порядок використання символіки району, області;

15) прийняття рішень щодо об'єднання в асоціації, вступ до асоціацій та інших форм добровільних об'єднань органів місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад, а також про вихід із них;

16) затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання;

17) затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання;

18) розподіл переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення;

19) вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об'єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об'єктів в установленому законом порядку;

20) вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників;

21) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин;

22) вирішення відповідно до закону питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів відповідно районного, обласного значення, а також про скасування такого дозволу;

23) встановлення правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зон санітарної охорони джерел водопостачання, обмеження або заборони використання підприємствами питної води у промислових цілях;

24) прийняття рішень про організацію територій і об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об'єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам'ятками історії або культури, які охороняються законом; прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об'єктів тваринного світу;

25) прийняття за пропозицією відповідних сільських, селищних, міських рад рішень, пов'язаних зі створенням спеціальних вільних та інших зон, зміною у статусі цих зон, внесення до відповідних органів пропозицій з цих питань;

26) прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і в порядку, визначених законом;

27) прийняття рішень щодо делегування місцевим державним адміністраціям окремих повноважень районних, обласних рад;

28) заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень;

29) прийняття рішення про недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації;

30) прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів;

31) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо голови відповідної місцевої державної адміністрації;

32) надання згоди на передачу об'єктів з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст та прийняття рішень про передачу об'єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад, у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності

35) затвердження відповідно до закону Положення про помічника-консультанта депутата ради та опису посвідчення помічника-консультанта депутата ради;

36) заслуховування інформації прокурорів та керівників органів Національної поліції про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності на відповідній території;

37) встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб'єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання цим та іншими законами.

Крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, виключно на пленарних засіданнях обласних рад вирішуються такі питання: прийняття у межах, що визначаються законами, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, які передбачають за їх порушення адміністративну відповідальність; прийняття рішень про віднесення лісів до категорії захисності, а також про поділ лісів за розрядами такс у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.8 Земельного кодексу України, до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин на території області належить:

а) розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад;

в) забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель;

г) погодження загальнодержавних програм використання та охорони земель, участь у їх реалізації на відповідній території;

ґ) затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання земель, підвищення родючості ґрунтів, охорони земель;

д) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

е) організація землеустрою;

є) внесення до Верховної Ради України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст;

ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ, що не входять до складу відповідного району, або у разі, якщо районна рада не утворена;

з) вирішення земельних спорів;

и) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Позивач зазначає, що питання щодо розпорядження землями державної власності не відносяться до компетенції відповідача, проте суд не погоджується з такою позицією, оскільки відповідно до п.21 ч.1 ст.43 ЗУ «Про місцеве самоврядування» та п.«д» ст.8 Земельного кодексу України, повноваження обласної ради з земельних питань поширюються на територію всієї області і стосуються усіх категорій земель, незалежно від їх цільового призначення та форми власності.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не містить заборони на прийняття органами місцевого самоврядування рішень з означених питань, та не відносить вирішення цих питань до виключної компетенції іншого органу.

Оскаржуване рішення прийнято у зв'язку з надходженням до Херсонської обласної ради звернень від представників місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування області з наведенням обґрунтування проблем, пов'язаних з підвищенням розміру орендної плати за використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до вимог пункту 7.2 Регламенту обласної ради VII скликання, затвердженого рішенням Херсонської обласної ради 23.12.2015р. №14, проекти рішень ради, а також матеріали, пропозиції і зауваження до них, в обов'язковому порядку попередньо розглядаються відповідними постійними комісіями.

Порушене питання з урахуванням особливостей ведення землеробства у регіоні Херсонською обласною радою двічі розглядалося на засіданнях постійної комісії обласної ради з питань земельних відносин та екології від 26.02.2016р. (висновок та рекомендація постійної комісії обласної ради з питань земельних відносин та екології №4/9) та 23.03.2016р. (висновок та рекомендація постійної комісії обласної ради з питань земельних відносин та екології №5/11), що передували пленарному засіданню вищезазначеної IV сесії обласної ради VII скликання.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення є ненормативним актом.

Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009р. №7- рп/2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Тому, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Суд звертає увагу позивача, що оскаржуване рішення виконано, оскільки зміст пунктів 1, 2 рішення доведено до відома в.о.начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3 та відповідно до п.3 рішення до Держгеокадастру направлено лист щодо доцільності перебування його на займаній посаді.

У відповідності до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з висновком ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року) кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд, звертає увагу на наступне.

Основними вимогами до рішення суб'єкта владних повноважень в спірних правовідносинах є законність такого рішення (тобто правильне застосування норм матеріального права) та дотримання при його прийнятті вимог процесуальних норм (тобто норм, які встановлюють процедуру прийняття даного рішення).

Відповідно до вимог чинного законодавства України рішення суб'єкта владних повноважень повинно відповідати як вимогам законності (правильне застосування норм матеріального права), так і бути прийнятим у точній відповідності до встановленої законом процедури (дотримання процесуальних норм).

Дотримання процедури при прийнятті суб'єктом владних повноважень оскаржуваного рішення перевіряється адміністративним судом з огляду на дотримання ним вимог ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Статтями 11, 71 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Херсонської обласної ради від 31.03.2016р. №119 "Про визнання незадовільною роботи в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3".

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в той час як позивач не надав достатні та належні докази зворотного.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 14, 70, 71, 72, 86, 122, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

постановив:

Позов виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 травня 2016 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 12.2