Справа № 387/240/16-а (2-а/387/2/16)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2016 рокусправа № 387/240/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області

від 31 березня 2016 року

у справі № 387/240/16-а

за позовом ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

до відповідача Управління Пенсійного фонду України

в Добровеличківському районі Кіровоградської області,

вул. Шевченка, 136, смт. Добровеличківка, 27000;

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов до Управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій та про скасування Рішення № 25 від 21 лютого 2013 року про відшкодування отриманих коштів в сумі 68.809,99 грн (внаслідок позбавлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС).

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області (суддя Цоток В.В.) своєю ухвалою від 31 березня 2016 року позовну заяву залишив без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду мотивована тим, що з наданого тер управлінням Пенсійного фонду повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 Рішення комісії від 21 лютого 2013 року отримав 05 березня 2013 року. Між тим, позов про його скасування подав тільки в березні 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що порядок оскарження спірного рішення йому не було роз'яснено.

Крім того, наслідком пропуску встановленого законом строку звернення до суду стала недобросовісна поведінка адвоката, відсутність коштів для залучення іншого фахівця у галузі права.

Просить ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області скасувати, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні сторони не скористались.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шепеленко Анастасія Олександрівна, адресованою апеляційному адміністративному суду письмовою заявою клопотав про забезпечення судового розгляду в режимі відеоконференції.

У відповідності з частиною першою статті 122-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, в силу приписів наведеної норми, такий спосіб участі має винятковий характер. Отже, повинні існувати причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь особи в судовому засіданні.

Належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого клопотання заявник суду не подав. Клопотання про забезпечення судового розгляду в режимі відеоконференції відхилено судом.

У відповідності з частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, про що зазначено вище, позов ОСОБА_1 залишив без розгляду у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду.

Строк звернення до суду в адміністративному судочинстві - це період часу, у межах якого особа може звернутися до адміністративного суду з позовною вимогою про захист своїх прав, свобод та інтересів у сфері публічних відносин.

Загальні положення визначення строків звернення до суду та процесуальних строків містяться в главі 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

І з огляду на приписи статті 99 цього Кодексу строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується, з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В контексті наведеної норми слід враховувати принцип, коли особа дізналася або повинна була дізнатися не про наявність певних обставин, а усвідомила про порушення її прав, свобод чи інтересів. Якщо заявник доведе, що йому стало відомо про порушення свого права пізніше, перевага повинна надаватися суб'єктивному моменту.

Саме суб'єкт владних повноважень може доводити, що про порушення права заявнику повинно було стати відомо раніше, ніж фактично.

Проте, суд у цьому випадку для встановлення початку перебігу строку звернення до суду, мав встановити обставини про день (установити дату), коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, в силу статті 100 цього Кодексу адміністративний позов залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення поважними.

Аналогічні приписи містить пункт 9 частини першої статті 155 - суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

В контексті наведених вище норм поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення певних процесуальних дій.

Поза сумнівом, поважність причин є не так фактом, який підлягає встановленню, як елементом аргументації, або оціночною, для суду, категорією.

В той же час, суд мав би перевірити та достеменно встановити обставини, на які посилався Позивач - як то недобросовісна поведінка особи, що надавала правову допомогу.

Натомість, суд першої інстанції висновки зробив на припущеннях, що є неприйнятним.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2016 року у справі № 387/240/16-а скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна