Справа № 2а/0470/1794/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/437/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача Дзюби М.О.,

представника відповідача Шипілової С.-Х.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Державної податкової служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 у справі №2а/0470/1794/12 за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2012, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012, позовні вимоги Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.01.2012 № в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 8152245,00грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2038061,25грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Державної податкової служби 24.12.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 04.01.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуально права, зокрема пунктів 1.31, 1.32 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.3.2, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, пункту 8.2, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, статті 9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпунктів 139.1.9, 139.1.12 пункту 139.1 статті 139, абзацу другого пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, статей 202, 203, 215, 216, частини першої статті 228, статті 236 Цивільного кодексу України, статей 69, 86, 89, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області проведено документальну планову перевірку Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2011.

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог пунктів 1.31, 1.32 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.3.2, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, пункту 8.2, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, статті 9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 9123906,00грн.; підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпунктів 139.1.9, 139.1.12 пункту 139.1 статті 139, абзацу другого пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за період у сумі 833237,00грн.

За результатами перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області складено акт від 16.12.2011 №161/08-06231/14009787 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.01.2012 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, у розмірі 10811215,00грн., у тому числі 8642070,00грн. - за основним платежем, 2169145,75грн. - штрафні санкції.

Підставою для визначення податкових зобов'язань слугував висновок податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Еко-сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Аква-Арт», Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Інтеренерго».

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до валових витрат зараховуються суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснених як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються платником податку для їх подальшого використання у господарській діяльності, під якою розуміється будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог статті 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Разом з тим, реальність спірних господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Еко-сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Аква-Арт», Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Інтеренерго» підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства, зокрема, договорами поставки від 06.04.2010 №313/13, від 14.04.2009 №419/13, від 05.02.2009 №149/13, від 03.02.2010 №99/13, від 09.07.2010 №757/13, специфікаціями, податковими та видатковими накладними, прибутковими ордерами, сертифікатами якості та відповідності, факт транспортування придбаних товарів підтверджується товарно-транспортними накладними, товари оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з журналами обліку в'їзду-виїзду автотранспорту, які ведуться на підприємстві позивача, вантажні автомобілі, які вказані у товарно-транспортних накладних, прибували на склади позивача для розвантаження.

На момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти позивача були у встановленому порядку зареєстрованими як юридичні особи.

Придбані у контрагентів матеріальні цінності - гран шлак, іонобмінні смоли, ванадієвий каталізатор, трибутилфосфат та Ди2-етилгексилфосфорна кислота використовувалися позивачем у власному виробництві.

Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано відхилено посилання податкового органу на кримінальну справу, що порушена відносно директора Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Інтеренерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Арт» ОСОБА_3, оскільки договори та первинні документи від імені контрагентів підписували інші особи, які на момент укладення та виконання спірних правочинів були директорами відповідних товариств або мали належні повноваження діяти від імені відповідних контрагентів.

Відповідно ж до вироку Ленінського районного суду міста Вінниці від 31.12.2011 у справі №1-641/11 придбання ОСОБА_3 Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Інтеренерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Арт» відбулося 15-16 грудня 2010 року, тобто після укладення спірних господарських договорів та їх повного виконання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Враховуючи викладене та з огляду на положення частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України щодо перегляду судом касаційної інстанції рішення суду першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, висновок судів попередніх інстанцій про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2012 № в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 8152245,00грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2038061,25грн. є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 у справі №2а/0470/1794/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв