Справа № 821/487/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/487/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - Стороженка Д.П.

представник відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

08 квітня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" (далі - позивач, ТОВ «Вітана») до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області з позовними вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" в базі даних "Система "Податковий блок" - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України" на підставі акту від 19.05.2015 року №114/21-03-22-05/316552861;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області вилучити з бази даних "Система "Податковий блок" - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України" інформацію, внесену на підставі акту перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" від 19.05.2015 року № 114/21-03-22-05/316552861;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області утриматися від використання відомостей про результати документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана", оформленої актом перевірки від 19.05.2015 року №114/21-03-22-05/316552861, як податкової інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2015 р. за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Вітана" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування податку на прибуток за 2014 рік та 2015 рік та податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами - покупцями в грудні 2014 року: ПП «Траверс Груп», ПП «Балатон», ТОВ «Продексім, ЛТД», ПП «Оптима Транс Ойл», ПП «ВТФ»Магістр Плюс», ТОВ Ф «Таврія» ЛТД, ТОВ «Здравода», ТОВ «Рост-Херсон», ОСОБА_3, ПП «Юг Ойл», ТОВ «Транс Ойл Г», ПФ «ВЕЛ», в січні 2015 року по взаємовідносинам з покупцями: ПП «Траверс Груп», ПП «Балатон», ПП «Оптима Транс Ойл», ПП «ВКФ»Рост», ПП «Юг Ойл», ТОВ «Транс Ойл Г», ПФ «Вел», ПФ «Агроіндустрія», ТОВ «Південь-Агрокомінвест», ПП «Каховка-Агро» та постачальниками, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності складено акт №114/21-03-22-05/31652861. За результатами перевірки, відповідачем зроблено висновок, про те що ТОВ «Вітана» порушено п.44.1 ст.44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями)- відсутність об'єктів оподаткування при придбанні товарів в загальній сумі ПДВ 726968,00 грн, в тому числі у грудні 2014 року у сумі ПДВ 483379,00 грн, у січні 2015 року у сумі ПДВ 243589,00 грн та подальшій реалізації цих товарів (у межах податкового кредиту) у грудні 2014 року та у січні 2015 року на адресу контрагентів-покупців; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.3 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого у підприємства відсутнє право на формування витрат по операціях з підприємствами-постачальниками у 2014 року на суму 2416895 грн, та в наслідок, в порушення п.135.1, пп.135.4.1,п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України підприємством завищено доходи за 2014 рік, в межах витрат на суму 2416895,00 грн. Товариство скористалось своїм правом на подання письмових заперечень до акту перевірки, на які отримало відповідь про залишення висновків акту перевірки без змін. Жодних податкових повідомлень-рішень ні з податку на прибуток підприємств ні з податку на додану вартість відповідач не приймав та на адресу товариства не направляв. Однак, на підставі висновків акту перевірки відповідачем здійснено коригування та внесення змін до показників податкової звітності ТОВ «Вітана» в інформаційній базі «Система автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів «Система» Податковий блок» ДПС України». З посиланням на норми Конституції України, Податкового кодексу України, Наказ Державної податкової служби України №1197 від 24 грудня 2012 року, «Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами державної фіскальної служби при організації, проведені та реалізації матеріалів перевірок платників податків» (затверджені наказом ДФС України №22 від 31 липня 2014 року) обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

26 квітня 2016 року суд протокольною ухвалою замінив неналежного відповідача Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на належного Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ОДПІ).

Відповідач 21 квітня 2016 року подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Коригування до бази даних відповідача відбулось на підставі акту перевірки від 19.05.2015 року№114/21-03-22-05/31652861, який позивачем не оскаржується та на даний час діє. Помилки в наданих позивачем товарно-транспортних накладних (№5,15) та ненадання частини таких накладних (№№5,6,8,13/1,14,3) стали підставою для застосування вимог п.44.7 ст.44 ПК України, як наслідок зроблено висновок, що такі документи відсутні на час складання податкової звітності. З посиланням на постанови Верховного суду України від 09.12.2014 року (№21-511а14), 03.11.2015 року (21-99а15) та від 17.11.2015 року (№21-4133а15), а також на постанову Вищого адміністративного суду України від 31.03.2016 року в справі №821/1629/14 (К/800/65885/14) обґрунтовує помилковість та безпідставність позовних вимог. Звертає увагу суду на ту обставину, що ТОВ «Вітана» вже зверталось із даним адміністративним позовом 12.10.2015 року, а ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 року в справі №821/3338/15-а позовну заяву позивача залишено без розгляду. Відповідач порушує питання пропущення позивачем передбачених ст.99 КАС України строків та застосування наслідків передбачених ст.100 КАС України, оскільки акт перевірки датовано 19 травня 2015 року, а до суду товариство звернулось лише 08 квітня 2016 року. Все це, на думку відповідача, є підставами для відмови у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується підписом представника відповідача в листі-повідомленні від 26 квітня 2016 року.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, дослідивши судові рішення надані сторонами, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Вітана" зареєстроване рішенням Херсонського міськвиконкому 05 жовтня 2001 року, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб №0004964. На податковий облік взято в ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області як платника податків 18.10.2001 р. №4446.

Основним видом діяльності підприємства позивача за КВЕД є: 46.71 - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

На підставі наказу ДПІ у м. Херсоні № 434 від 15 травня 2015 року, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування податку на прибуток за 2014 рік та 2015 рік та податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами - покупцями в грудні 2014 року: ПП «Траверс Груп», ПП «Балатон», ТОВ «Продексім, ЛТД», ПП «Оптима Транс Ойл», ПП «ВТФ»Магістр Плюс», ТОВ Ф «Таврія» ЛТД, ТОВ «Здравода», ТОВ «Рост-Херсон», ОСОБА_3, ПП «Юг Ойл», ТОВ «Транс Ойл Г», ПФ «ВЕЛ», в січні 2015 року по взаємовідносинам з покупцями: ПП «Траверс Груп», ПП «Балатон», ПП «Оптима Транс Ойл», ПП «ВКФ»Рост», ПП «Юг Ойл», ТОВ «Транс Ойл Г», ПФ «Вел», ПФ «Агроіндустрія», ТОВ «Південь-Агрокомінвест», ПП «Каховка-Агро» та постачальниками, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності.

За результатами даної перевірки складено акт від 19.05.2015 року №114/21-03-22-05/31652861 (а.с. 11-28), яким встановлено порушення ТОВ "Вітана" п.44.1 ст.44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями)- відсутність об'єктів оподаткування при придбанні товарів в загальній сумі ПДВ 726968,00 грн, в тому числі у грудні 2014 року у сумі ПДВ 483379,00 грн, у січні 2015 року у сумі ПДВ 243589,00 грн та подальшій реалізації цих товарів (у межах податкового кредиту) у грудні 2014 року та у січні 2015 року на адресу контрагентів-покупців; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.3 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого у підприємства відсутнє право на формування витрат по операціях з підприємствами-постачальниками у 2014 року на суму 2416895 грн, та в наслідок, в порушення п.135.1, пп.135.4.1,п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України підприємством завищено доходи за 2014 рік, в межах витрат на суму 2416895,00 грн.

12 червня 2015 року товариство направило на адресу відповідача заперечення на акт перевірки від 19.05.2015 року №114/21-03-22-05/31652861.

У відповідь ДПІ листом «Про надання відповіді на заперечення» від 22 червня 2015 року №7395/10/21-03-22-05 висновки акту перевірки залишено без змін.

Відповідачем податкові повідомлення-рішення не приймались, натомість, використовуючи висновки акту перевірки, ДПІ відкоригувала податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість, доходи та витрати для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" в базі даних "Система "Податковий блок" - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України" шляхом згортання цих показників, за переліченими в акті перевірки операціями до значення «0».

Позивач також надав численні копії первинних документів, пов'язаних з виконанням господарських операцій з відповідними контрагентами-покупцями, а також висновок експертного дослідження з питань дотримання вимог податкового законодавства №95 від 15 лютого 2016 року, які частково стосуються порушених в справі питань.

За наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Вітана», податкове повідомлення-рішення про збільшення або зменшення суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідачем на підставі акта від 19 травня 2015 року № 114/21-03-22-05/31652861 на час розгляду та вирішення справи не приймались.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Податковому органу відповідно до статті 66 ПК України надане право вносити зміни до облікових даних платника податків на підставі інформації органі державної реєстрації; інформації банків та інших фінансових установ про відкриття (закриття) рахунків платників податків; документально підтвердженої інформації, щ надається платниками податків; інформації суб'єктів інформаційного обміну уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили; даних перевірок платників податків.

Внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється у порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Водночас згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України - податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сум коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена установлений законом строк).

Податкові зобов'язання визначаються платником податків на підставі поданих декларацій самостійно чи визначаються контролюючим органом.

Відповідно, до підпункту 14,1.157. пункту 14.1 статті 14 ПК України - податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення.) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Таким чином, зміни в облікові дані операцій по податку на додану вартість та податку на прибуток вносяться лише на підставі податкових повідомлень - рішень чи на підставі довідок, складених за результатами перевірок, коли контролюючим органом не виявлено фактів порушень платником податків законодавства України.

Відтак внесення змін до облікових карток платника податків, що не пов'язані із зміною податкового навантаження (тобто, податкової звітності, інформаційної системи «Податковий блок») з податку на додану вартість чи податку на прибуток, можливе лише на підставі або самостійно поданої декларації платника податку на додану вартість або прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення після закінчення строків його узгодження.

Відповідно до статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Наказом Державної фіскальної служби України №22 від 31 липня 2014 року затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків.

За результатами документальної планової або позапланової та фактичної перевірки складається акт (довідка), який підписується, реєструється та вручається (надсилається) платнику податків (посадовим особам (уповноваженим представникам) платника податків) з дотриманням вимог щодо порядку оформлення і реалізації матеріалів перевірок, встановлених статтею 86 розділу II Кодексу, та відповідними нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що формує державну фінансову політику, та/або центрального органу державної фіскальної служби, виданими у межах компетенції.

При цьому акт (довідка) документальної планової або позапланової чи фактичної перевірки складається на бланку органу державної фіскальної служби, який видав наказ про проведення перевірки та виписав направлення на таку перевірку (пп. 1.6.1 п.1.6 Методичних рекомендацій).

У разі встановлення за результатами перевірки порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за розглядом матеріалів перевірки керівником (заступником керівника) органу державної фіскальної служби, працівники якого здійснювали (очолювали) перевірку, приймаються та надсилаються платнику податків податкові повідомлення-рішення, рішення, вимоги та рішення щодо єдиного внеску у встановленому законодавством порядку (пп.1.6.3 п.1.6 Методичних рекомендацій).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п.86.8 ст.86 ПК України).

Про обов'язок органу державної фіскальної служби, працівники якого здійснювали (очолювали) перевірку, приймати та надсилати на адресу платника податків податкові повідомлення-рішення окремо зазначено в листі ДФС України «Щодо організації документальних перевірок» від 24.11.2015 р. N 43393/7/99-99-22-04-02-17, який адресовано Головним управлінням ДФС в областях, м. Києві, Міжрегіональному Головному управлінню ДФС - Центральному офісу з обслуговування великих платників.

В матеріалах справи наявний лист Управління внутрішньої безпеки ГУДФС у Херсонській області від 25 квітня 2016 року за результатами перевірки відомостей викладених у зверненні ТОВ «Вітана» від 19.02.2016 року щодо можливих неправомірних дій та втручання у господарську діяльність з боку працівників Херсонської ОДПІ. За результатами проведеної перевірки, з боку працівника Херсонської ОДПІ ОСОБА_4 (особа, яка здійснювала перевірку) під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Вітана», з питань дотримання вимог податкового законодавства (акт від 19.05.2015 за №114/21-03-22-05/31652861), встановлені порушення вимог п.86.5 ст.86 ПК України. У зв'язку з виявленими порушеннями управлінням внутрішньої безпеки направлено до Херсонської ОДПІ подання №1789/7/99-99-21-24-18 від 16.03.2016 року щодо усунення виявлених порушень та притягнення винної особи до дисциплінарної відповідальності, як наслідок наказом №18-о від 04.04.2016 року ОСОБА_4 звільнена з займаної посади.

Таким чином, на момент розгляду справи встановленим є факт порушення ОСОБА_4 вимог ст.86 ПК України при оформленні результатів документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства акт від 19.05.2015 за №114/21-03-22-05/31652861.

Судом встановлено, що відповідач ухилився від виконання покладеного на нього спеціальним законодавством обов'язку та не приймав податкових повідомлень-рішень на підставі висновків акту перевірки від 19.05.2015 за №114/21-03-22-05/31652861.

Згідно підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України для цілей оподаткування податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію". У статті 1 цього Закону інформацію визнано будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Преамбула до Закону України «Про інформацію» передбачає, що цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інформацію» основним принципом інформаційних відносин, серед інших, є достовірність і повнота інформації.

Податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України (ч.1 ст.16 Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до п. 17.1.9 ст. 17 ПК України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю.

Також пп. 21.1.6 п. 21.1 ст. 21 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Пунктом 63.12 ст. 63 Кодексу встановлено, що інформація, яка збирається, використовується та формується органами доходів і зборів у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Таку ж позицію стосовно податкової інформації викладено в листі ДФС України «Про надання роз'яснення» від 05.10.2015 р. N 9300/Д/99-99-10-03-02-14.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Кожна особа має право: знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону (п.1,2,3 ч.1 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (п.6 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Таким чином, відомості, внесені податковим органом до баз даних, є публічною інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

Наведене виключає можливість внесення змін до будь-яких інформаційних баз даних податкового органу до моменту виникнення у платника податкового обов'язку (зокрема, до часу визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку). Власне висновки акта перевірки не породжують у платника будь-яких обов'язків у сфері оподаткування, позаяк мають констатуючий, а не владно-зобов'язуючий характер, а тому ці висновки не можуть слугувати джерелом формування податкової інформації щодо платника.

Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 року в справі № К/800/33529/14.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не проведено будь-яких донарахувань на підставі висновків, викладених в акті перевірки від 19 травня 2015 року № 114/21-03-22-05/31652861, а також встановлено, що висновки даного акту перевірки не оформлено у відповідності до вимог спеціального законодавства, у зв'язку з чим внесена до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» інформація на підставі цього акта є такою, що розміщена з порушенням вимог закону.

Пунктом 3 частини першої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що кожна особам має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств ТОВ «Вітана» в базі даних «Система «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України» на підставі акту перевірки від 19.05.2015 року № 114/21-03-22-05/316552861 та зобов'язання відповідача вилучити відповідні зміни з інформаційної системи податкового органу підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача утриматися від використання відомостей про результати документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана", оформленої актом перевірки від 19.05.2015 року №114/21-03-22-05/316552861, як податкової інформації, суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на наступне.

У податкового органу є певний комплекс дій при використанні висновків акту перевірки, наприклад прийняття податкових повідомлень-рішень, тому висновки акту перевірки використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання стосовно застосування ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України (заява №19336/04 п.227) зазначено, що засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди.

В даному контексті суд зазначає, що Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних та Додаткового протоколу до Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних стосовно органів нагляду та транскордонних потоків даних» №2438-VI від 06.07.2010 року ратифіковано Конвенцію про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних, вчинену 28 січня 1981 року в м. Страсбурзі, та Додатковий протокол до Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних стосовно органів нагляду та транскордонних потоків даних.

Відповідно до даного Закону та заяви до підпункту "b" пункту 2 статті 3 Конвенції: "Україна буде застосовувати цю Конвенцію до інформації, яка стосується груп осіб, асоціацій, фондів, компаній, корпорацій та будь-яких інших організацій, що безпосередньо чи опосередковано складаються з окремих осіб, незалежно від того, мають чи не мають такі установи статус юридичної особи".

Згідно зі ст.5 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних персональні дані, що піддаються автоматизованій обробці, повинні: a) отримуватися та оброблятися сумлінно та законно; b) зберігатися для визначених і законних цілей та не використовуватися в спосіб, не сумісний із цими цілями; c) бути адекватними, відповідними та ненадмірними стосовно цілей, для яких вони зберігаються; d) бути точними та в разі необхідності оновлюватися; e) зберігатись у формі, яка дозволяє ідентифікацію суб'єктів даних не довше, ніж це необхідно для мети, для якої такі дані зберігаються.

Будь-якій особі надається можливість: … c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у статтях 5 і 6 цієї Конвенції; d) використовувати засоби правового захисту в разі невиконання передбаченого в пунктах "b" і "c" цієї статті прохання про підтвердження або у відповідних випадках про надання, виправлення або знищення персональних даних (п. «с», «d» ст.8 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних).

Кожна Сторона зобов'язується встановити відповідні санкції та засоби правового захисту стосовно порушень положень внутрішнього права, що запроваджують основоположні принципи захисту персональних даних, визначені в цій главі (ст.10 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних).

Термін "контролер файлу" означає фізичну або юридичну особу, державний орган, установу чи будь-який інший орган, що уповноважений відповідно до національного законодавства вирішувати, яким повинно бути призначення файлу даних для автоматизованої обробки, які категорії персональних даних повинні зберігатися та які операції повинні здійснюватися з ними (п. «d» ст.2 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних).

Наведене дає підстави для висновку, що в Україні вимоги даної Конвенції застосовуються не лише до фізичних осіб але й до асоціацій, фондів, компаній, корпорацій та будь-яких інших організацій, що безпосередньо чи опосередковано складаються з окремих осіб, незалежно від того, мають чи не мають такі установи статус юридичної особи, які в свою чергу мають право вимагати внесення відносно себе якісних даних та мають право безперешкодно та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі.

З огляду на викладене, суд вважає, що товариство з обмеженою відповідальністю «Вітана» засноване на майні громадянина ОСОБА_6 (а.с. 13, сторінка 3 акту перевірки) підпадає під дію Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних. Таким чином, відповідач як контролер інформації стосовно ТОВ «Вітана» повинен вживати заходи для того щоб ця інформація відповідала якості даних передбачених ст.5 Конвенції, а позивач, в свою чергу, має передбачені ст.10 Конвенції права на оскарження дій чи бездіяльності відповідача в цій сфері.

Втім в справі встановлено порушення відповідачем як норм податкового законодавства при використанні та коригуванні інформації про позивача в базі даних «Система «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України» на підставі акту перевірки від 19.05.2015 року № 114/21-03-22-05/31652861.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що висновки викладені в акті перевірки та внесення змін до інтегрованої системи показників звітності на підставі акту перевірки не породжують правових наслідків та не порушують прав позивача, в зв'язку з тим, що відповідно до вимог Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» відомості внесені податковим органом до баз даних, є публічною інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

Крім того, суд не погоджується з позицією податкового органу стосовно порушення позивачем передбаченого ст.99 КАС України шестимісячного строку для звернення до суду з адміністративним позовом про захист своїх прав та інтересів, з таких підстав.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Істотним є саме день в який позивач дізнався про корегування своїх показників в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок», однак відповідач взагалі не надав доказів обізнаності товариства з коригуванням його показників в базах даних.

При цьому, суд враховує, що відповідачем скориговано позивачу податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість, а також доходи та витрати для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств. Зазначені дії дають позивачу підстави для застосування приписів п.56.18 ПК України, за яким з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Аналіз доданих до адміністративного позову документів свідчить про те, що підстави для звернення до адміністративного суду виникли у позивача з 10 жовтня 2015 року коли до нього зателефонував представник ПП «Траверс-Груп» з посиланням на те, що йому надіслали запит на витребування документів посадові особи відповідача. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, у даних спірних правовідносинах це з 11.10.2015 р. по 08.04.2016 року. ТОВ «Вітана» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду 08.04.2016 року, отже, суд не вбачає порушення строку звернення позивачем у спірних правовідносинах.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 05 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств ТОВ «Вітана» в базі даних «Система «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України» на підставі акту перевірки від 19.05.2015 року № 114/21-03-22-05/31652861.

Зобов`язати Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області вилучити з бази даних «Система «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні МДЗ України» iнформацiю, внесену на пiдставi акту перевірки ТОВ «Вітана» від 19.05.2015 року № 114/21-03-22-05/31652861.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вітана" (1) за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2756 грн. 00 коп., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 10 травня 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8