Справа № 813/462/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року Справа № 813/462/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Юрків Р.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо надання необґрунтованої та формальної відповіді при розгляді клопотання ОСОБА_3 (датоване 16 жовтня 2015 року, графічні матеріали до нього датовані 23.12.2015 року) про надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром не більше 2,0 га в адміністративних межах Мокротинської сільської ради (с. Поляни) Жовківського району Львівської області;

- у зв'язку з чим зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути по суті та прийняти рішення по клопотанню ОСОБА_3 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2,0 га в адміністративних межах Мокротинської сільської ради (с. Поляни) Жовківського району Львівської області та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню відповідної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0га., до якого долучив графічні матеріали із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Проте, відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою про виділення земельної ділянки, оскільки, на його думку, з поданих позивачем графічних матеріалів неможливо ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки. Такі дії відповідача вважає такими, що порушують його права та законні інтереси.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав аналогічних, що викладені у письмовому запереченні долученому до матеріалів справи.Зокрема зазначив, що ним правомірно надано відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки саме відображення карти не є графічним матеріалом, який дає можливість встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства та відповідно не є графічним матеріалом в розумінні ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

ОСОБА_3 16.10.2015р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га.у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області, до якого долучив графічні матеріали із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду вказаного клопотання Головне управління Держгеокадастру України у Львівській області листом №С-2029/0-423/6-16 від 27.01.2016р. відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки відповідно до інформації наданої відділом Держгеокадастру у Жовківському районі, згідно з поданими графічними матеріалами неможливо визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

Позивач вважаючи, що йому протиправно відмовили у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства звернувся із адміністративним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1-3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Отже, згідно з нормами Земельного кодексу України отримати земельну ділянку у власність із земель державної або комунальної власності можливо шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки або в порядку продажу, передбаченим вказаним Кодексом.

Положеннями ч.6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Судом встановлено, що позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Мокротинської сільської ради Львівської області у зв'язку із неможливістю визначити місце розташування бажаної земельної ділянки відповідно до графічних матеріалів.

Крім того, судом досліджено матеріали, які подавались позивачем разом із клопотанням, а саме: графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах території що виділена (с.Поляни, Жовківський район, Львівська область) у відповідності та, що не суперечить ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (а.с. 12); графічну карту кадастрового розподілу з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах території, що виділена (с.Поляни, Жовківський район, Львівська область) у відповідності, що не суперечить ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (а.с. 13).

З аналізу норм ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України випливає висновок, що бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовним розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що в наданих графічних матеріалах лише частково відображено карту с.Поляни, Жовківського району, Львівської області, визначити розташування земельної ділянки відносно меж населеного пункту не можливо, оскільки на роздрукованій карті відсутні будь-які прив'язки бажаної позивачем земельної ділянки до населених пунктів. Крім цього, саме відображення фрагменту карти без будь - яких графічних зображень, прив'язок до населених пунктів та відповідного масштабу, які б давали можливість встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, не є достатнім для визначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Суд також враховує лист відділу Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області №Ш-2088/0-123/25-16 від 11.01.2016р., в якому зазначено, що згідно долучених до клопотання графічних матеріалів позивача, неможливо ідентифікувати місце розташування, земельних ділянок. Крім того, суд бере до уваги покликання відповідача про те, що зважаючи на відсутність графічних матеріалів з орієнтовним, але конкретніше визначеним місцем розташування земельної ділянки, відділ був позбавлений можливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки та ідентифікувати об'єкт на відповідність вимогам Земельного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу правомірно відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з мотивів неможливості визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

Вказана позиція суду узгоджується з правовими висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 23.09.2015 року у справі К/800/31141/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 87,94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати поверненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 05.05.2016 року.