Справа № 820/12128/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 р. № 820/12128/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - Гайдамаки В.М.,

представників третьої особи - Руденко Ю.Г., Рябикіна А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області, третя особа - державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Служби безпеки України в Харківській області № 115д від 13.11.2015 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що оскаржуване розпорядження прийняте з порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач та представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що розпорядження № 115д від 13.11.2015 є цілком законним та обґрунтованим, складеними відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. У зв'язку із чим, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представники державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у судовому засіданні проти позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом, встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду заступника директора головного інженера відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та мав допуск до державної таємниці за формою один.

Розпорядженням Управління Служби безпеки України в Харківській області від 13.11.2015 №115д "Про скасування громадянину України допуску до державної таємниці", у зв'язку з виявленням обставин, передбачених п.3 ч.2 ст.23 та ст. 26 Закону України "Про державну таємницю", на підставі абз. 2 п.80 та п. 81 "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.13 №939, ОСОБА_1 скасовано допуск до державної таємниці за формою один.

Як вбачається із письмових заперечень відповідача, підставами для винесення спірного розпорядження та скасування позивачу допуску до державної таємниці став виїзд 07.08.2015 до Російської Федерації в особистих справах без письмового повідомлення директора ВП "ПЕС" ДП "НЕК "Укренерго", як посадову особу, яка надала йому доступ до державної таємниці, не проходження відповідного інструктажу у зв'язку із виїздом за кордон в режимно-секретному органі за місцем зберігання облікової картки за формою згідно з додатком 6 до Порядку №939.

Вважаючи протиправним рішення Управління Служби безпеки України в Харківській області щодо скасування допуску до державної таємниці за формою один, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суспільні відносини, пов'язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України, регламентовано Законом України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну таємницю", державна таємниця - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Статтею 3 Закону України "Про державну таємницю" передбачено, що дія цього Закону поширюється на органи законодавчої, виконавчої та судової влади, органи прокуратури України, інші державні органи, Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації усіх форм власності, об'єднання громадян, що провадять діяльність, пов'язану з державною таємницею, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, яким у встановленому порядку наданий доступ до державної таємниці.

При цьому, пунктом 6 ст. 28 Закону України "Про державну таємницю" передбачено, поряд з іншими обов'язками громадянина щодо збереження державної таємниці, обов'язок повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених ст. 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Крім цього, абз. 7 ст. 28 Закону України "Про державну таємницю" передбачено обов'язок громадянина додержуватись інших вимог законодавства про державну таємницю.

Аналогічні норми також передбачені пунктами 80, 119, 651 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003 року № 1561 (далі Порядок №1561).

Так, нормами п. 116 Порядку № 1561, передбачено, що громадянин, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов'язаний, зокрема повідомляти посадовим особам, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні РСО про виникнення обставин, передбачених статтею 23 Закону України "Про державну таємницю", або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти в письмовій формі про свій виїзд за межі України.

Таким чином, норми Порядку зобов'язують громадян вчиняти конкретні дії в разі надання допуску та доступу до державної таємниці знову-таки незалежно від факту ознайомлення з відомостями, що становлять державну таємницю.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач мав доступ до секретної інформації, оскільки перебував на посаді заступника директора головного інженера відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Суд зазначає, що позивач, незалежно від займаної посади і виконуваної роботи, як особа, якій в установленому порядку було надано допуск до державної таємниці, зобов'язаний у відповідності з вимогами Закону дотримуватись виконання обов'язків покладених на нього у зв'язку з допуском і доступом до державної таємниці, вживати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці, в тому числі при виїзді за межі України. Невиконання покладених Законом на особу, яку допущено до державної таємниці, обов'язків і є невжиттям заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Суд звертає увагу, що факт порушення ОСОБА_1 законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці у період з 7 по 10 серпня 2015 року здійснив виїзд до Російської Федерації, письмово не повідомивши посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, а також РСП Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система "ДП "НЕК "Укренерго" про свій виїзд за межі України встановлено постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26.11.2015, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.01.2016 (а.с. 31-36).

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки, судовим рішенням встановлено порушення ОСОБА_1 законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці у період з 7 по 10 серпня 2015 року про виїзді до Російської Федерації, письмово не повідомивши посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, враховуючи положення ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну таємницю", скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюються органами служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених ст. 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Такою обставиною згідно із п. 3 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про державну таємницю" є невиконання громадянином обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що допуск до державної таємниці скасовано правомірно, а тому підстави для визнання протиправним та скасування розпорядження Управління Служби безпеки України в Харківській області № 115д від 13.11.2015 року відсутні.

При цьому, посилання позивача на ту обставину, що відповідальність у вигляді скасування допуску до державної таємниці наступає, зокрема, у випадку невиконання особою, якій надано такий допуск, обов'язків щодо збереження будь-яким способом державної таємниці, яка була йому довірена або стала відомою у зв'язку з виконанням службових обов'язків, а також сприяння іноземним державам, організаціям чи їх представникам, окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України, та оскільки позивачем не було розголошено державну таємницю, то і скасування допуску до державної таємниці є протиправним, не можу бути прийнято до уваги колегією суддів з огляду на таке.

Так, на позивача покладено обов'язок у зв'язку із отриманням допуску до державної таємниці проходити інструктаж з питань охорони державної таємниці перед кожним виїздом за кордон та письмово повідомляти про такий виїзд, встановлений вимогами Закону N 3856-XII.

Тобто, суд зазначає, що підставою для скасування доступу до державної таємниці є невиконання передбаченого законодавством України обов'язку щодо повідомлення про намір виїхати за кордон, а не сам факт розголошення державної таємниці (за що окремо передбачена юридична відповідальність, в тому числі і кримінальна).

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що статтею 28 Закону України "Про державну таємницю" не встановлено та не визначено строків повідомлення про виїзд за кордон особи, якій надано доступ до державної таємниці виходячи із наступного.

Пунктом 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях визначено, що громадянин, якому надано доступ до державної таємниці, перед виїздом за корон у приватних справах письмово повідомляє про це посадову особу, яка надала доступ до державної таємниці, та відповідний режимно-секретний орган.

Таким чином, вказане повідомлення повинно бути подане до перетинання державного кордону.

Із матеріалів справи вбачається, що в порушення Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях заступника директора державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про виїзд до Росії в особистих справах у період з 07.08.2015 по 10.08.2015 позивач повідомив 10.12.2015, тобто після перетинання кордону та після винесення оскаржуваного розпорядження.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що йому не було відомо про наявність Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях №939, оскільки відповідно до положень п. 54 даного Порядку, громадянин при оформленні документів, пов'язаних з наданням допуску до державної таємниці, бере на себе зобов'язання, що складається за формою встановленою у додатку 9 до вищевказаного Порядку та містить обов'язки визначені у ст. 28 Закону України "Про державну таємницю".

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у 2013 році власноруч підписав зобов'язання, які і є додатком до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях №939, що підтверджує обізнаність ОСОБА_1 із даним нормативним актом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши оскаржуване розпорядження Управління Служби безпеки України в Харківській області, судом встановлено, що воно відповідає вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області, третя особа - державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников