Справа № 359/2570/16-а
Суддя: Саган В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/359/81/2016
№ 359/2570/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Саган В.М.

при секретарі Степаненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борисполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (після реорганізації - Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області) здійснити нарахування та виплачувати йому пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2012,2013,2014 роки (2 960,62 грн.), починаючи з 16.09.2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог адміністративного позову позивач вказує на те, що 26.01.2015 року йому виповнилося 60 років і 16.04.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком, у зв'язку з тим, що у нього з'явилося таке право. Він отримує пенсію за віком з 16.04.2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На його думку Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області при призначенні йому пенсії за віком протиправно застосувало показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік, замість правильного - застосування показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012,2013,2014 роки ( 2 960,62 грн.), як це передбачено статтею 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Бориспільського об»єднаного УПФУ не з'явився у судове засідання, однак надіслав письмові заперечення, в яких просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В зв»язку з тим, що сторони до судового засідання не з»явились, в силу ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Вивчивши доводи позовної заяви і письмових заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, 31.10.2002 року позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виплату військової пенсії припинено по причині призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Військову пенсію отримував по 30.04.2015 року.

Зазначені дані містяться в Атестаті №306 про зняття з обліку, виданому Головним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.04.2015 року № 57/04.( а.с.23).

16.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком, оскільки йому виповнилося 60 років.

Відповідач, УПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі, при призначенні позивачу пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні сумі 1197,91 грн. за 2007 рік.

18.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив провести обчислення розміру його пенсії за віком, яку йому було призначено замість пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2012,2013,2014 роки.

У своїй відповіді від 02.12.2015 року за № 12615/03 відповідач вказує, що позивача з 16.04.2015 року переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також зазначає, що відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, тобто за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року та із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії та посилається на Постанову Кабінету міністрів України від 23.04.2012 року № 327, якою встановлено, що пенсії, призначені до 2008 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перераховуються із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік - 1197, 91 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним за законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень.

Верховний Суд України вже висловлював свою позицію щодо застосування частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. Зокрема, у справі № 21-612а14, постанова в якій ухвалена 31 березня 2015 року, та дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом № 2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-ІV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-XII, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-ІV, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою Зп = Зс х (Ск:К), де Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях ; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики у сфері економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІVвін звернувся вперше. Крім того, після звільнення із Збройних Сил України позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачу при розрахунку пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Наведене свідчить про те, що відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мав застосувати показник середньої заробітної плати за три попередні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, що свідчить про те, що позивачеві у даній справі пенсія має обраховуватись із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013, 2014 роки, тобто з 16.04.2015 року.

Такої правової позиції додержується Верховний Суд України в постановах від 02.12.2015 року, 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 09 червня 2015 року.

Відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом оплатив судовий збір в сумі 551,20 грн.( а.с.2). Відповідно до вимог ст. 94 ч.1 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 9-11, 69 -71, 94, 128, 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області, яке реорганізоване в Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні сумі 1197,91 грн. за 2007 рік при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у 2015 році - протиправними.

Зобов'язати Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити нарахування та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні , з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2012,2013,2014 роки (2 960,62 грн.), починаючи з 16.09.2015 року .

Стягнути на користь ОСОБА_1( ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області ( ) витрати по сплаті судового збору в сумі 551грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування ч.3 ст.160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.М.Саган