Справа № 2а-619/12/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року 13 год. 09 хв. Справа № 2а-619/12/1370 Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бігуна Н.Т.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафу та конфіскацію майна,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафу в розмірі 8032000,00 грн. та конфіскацію майна.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 проводилась діяльність з організації та проведення азартних ігор, матеріалами перевірки підтверджено, що умовами ігор, які проводилися у даному приміщенні, є внесення гравцем ставки і в подальшому, в залежності від випадковості, можливість отримання виграшу. Крім того вказує на те, що факт проведення азартних ігор у приміщенні грального залу, за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується громадянином ОСОБА_4 та поясненнями адміністратора інтернет-клубу ОСОБА_5

Відтак, позивач вважає, що з показань свідків та письмових доказів, які містяться в матеріалах справи чітко та беззаперечно вбачається організація підприємцем ОСОБА_2 азартних ігор, а тому просить суд позов задовольнити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2012, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2014, позов задоволено: застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 8032000,00 грн.; стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі восьми тисяч мінімальних заробітних плат - 8032000,00 грн.; конфісковано на користь Державного бюджету України гральні автомати в кількості 13 одиниць та вісім системних блоків, що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, які знаходяться на зберіганні в складських приміщеннях ТОВ "Волинь-Євробізнес" за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 3а.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015 року по справі №К/800/23145/14 задоволено частково касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2014 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою від 21.12.2015 року прийнято матеріали адміністративної справи до провадження та призначено судове засідання.

В судове засідання 26.04.2016 року позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю. Додатково зазначив, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що дані атракціони та комп'ютери є гральним обладнанням в розумінні ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», а навпаки, в матеріалах справи є відповідні сертифікати, видані у встановленому законом порядку про те, що дане обладнання є відео атракціонами. Окрім того, вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 отримував прибуток від надання доступу іншим особам до азартних ігор, а це є обов'язковою умовою для кваліфікації дій особи як діяльність з оргазазації та проведення азартних ігор. Відтак, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 в судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши їх у судовому засіданні, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наявної копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Червоноградської міської ради 13.10.2011 року.

Матеріалами справи підтверджується, що 18.12.2011 року співробітниками ВПМ Луцької ОДПІ було здійснено обстеження приміщення інтернет-клубу "Колізей" за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки вказаного інтернет-клубу, у присутності понятих громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за участю адміністратора грального залу ОСОБА_5, старшим оперуповноваженим ВПНОПТ ВПМ Луцької ОДПІ Приймачуком Ю.В. складено акт обстеження місця події від 18.12.2011 року, в якому зазначено, що в порушення вимог Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", в інтернет-клубі "Колізей" проводяться азартні ігри з метою отримання прибутку. Відповідно до акту обстеження, в ході перевірки в даному приміщенні, яке складається з трьох залів, в одному із них знаходилось сім гральних автоматів з написом "Атракціон" в увімкненому стані , в другому шість увімкнених гральних автоматів з написом "Атракціон", в третьому вісім робочих комп'ютерів.

Крім цього, в ході проведення перевірки ГВПМ Луцької ОДПІ зафіксовано факт здійснення гравцем азартної гри на гральному автоматі під №1 з біркою ТОВ "ЛЕО-ГРУП" Відео Атракціон "WIZARD" TYY 36/5-3:2001 Зав.№20023 2010 рік. Адміністратором грального залу ОСОБА_5 було відкрито вказаний гральний автомат в ході чого було виявлено купюру номіналом 50 гривень серії ВЩ 8458748, яка використовувалась для контрольної гри. Також в автоматі було виявлено ще 1075 (одна тисяча сімдесят п'ять) гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки відповідач організовував і проводив на території України азартні ігри, з метою отримання прибутку, то до нього підлягають застосуванню та стягненню фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі восьми тисяч мінімальних заробітних плат, що становить штраф в сумі 8 032 000,00 грн., (8000 мін. з/п х 1004 грн.).

Колегія Вищого адміністративного суду України з такими висновками не погодилась, виходячи з того, що судами попередніх інстанцій не досліджено обставин щодо виявлених порушень під час проведеної перевірки інтернет-клубу «Колізей», розташованого за адресою: м.Нововолинськ, пр-т. Дружби, 13, не розглянуто питання щодо приналежності вказаного приміщення та заявленого до конфіскації майна відповідачам, та відповідно, підтвердження факту здійснення в даному приміщенні саме відповідачем грального бізнесу за матеріальну винагороду.

Вирішуючи спір, суд, беручи до уваги вищенаведене, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", гральний бізнес - діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; азартна гра - будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

З часу набрання законної сили Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", гральний бізнес є видом господарської діяльності, відносно якої є спеціальна заборона, відповідальність за зайняття якою передбачена ст. 203 КК України.

Проте, суд встановив, що постановою старшого слідчого СВ Нововолинського МВГУМВС України у Волинській області від 14.06.2012 року кримінальну справу №12-650-11 відносно ОСОБА_2 закрито за відсутності в його діях складу злочину передбаченого ст.203-2 КК України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази притягнення до кримінальної відповідальності будь-яких осіб за діяння, описані в акті перевірки.

Статтею 3 Закону визначено, що до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України. Застосування санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленого за позовом органів державної податкової служби.

Отже, наведеною правовою нормою встановлено відповідальність за діяльність з організації та проведення азартних ігор у вигляді як фіксованого штрафу, так і стягнення доходу від такої діяльності.

Натомість позивач жодних доказів про одержання відповідачем доходу від проведення азартних ігор до матеріалів справи не долучив.

Суд зазначає, що докази на які посилається податковий орган не свідчать, що діяльність в сфері грального бізнесу здійснював саме ОСОБА_2 Окрім того, пояснення осіб відібрані в ході перевірки не можуть доводити вину відповідача.

Щодо приналежності вказаного приміщення та заявленого до конфіскації майна відповідачам слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2011 року між приватним підприємцем ОСОБА_9 та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно якого ОСОБА_9 надала в оренду ОСОБА_2 приміщення у м. Нововолинськ по пр-т. Дружби, 13 в оренду для розміщення комп'ютерного клубу. На підставі даного договору оренди ОСОБА_2 поставив в даному приміщенні 8 комп'ютерів для входу в інтернет та 13 атракціонів, які він взяв в оренду згідно договору оренди обладнання від 01 листопада 2011 року в приватного підприємця ОСОБА_3.

В свою чергу ОСОБА_3 згідно договору № 03/06/10-ВА з виготовлення відео атракціонів WIZARD та MYSTERY від 03 червня 2010 року придбав вилучені атракціони в ТОВ «Лео-Груп», на які йому було видано відповідні сертифікати про те, що це є відео атракціони.

З наведеного вбачається, що в своїй підприємницькій діяльності ОСОБА_2 використовував відео атракціони, орендовані в ОСОБА_3, які в свою чергу належать останньому на праві власності.

З огляду на викладене, позивачем не надано жодного підтвердження того, що вилучені 13 атракціонів та 8 комп'ютерів є обладнанням, яке може використовуватись для проведення азартних ігор, та не надано доказів на підтвердження того, що дані атракціони та комп'ютери є гральним обладнанням в розумінні ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні». Навпаки, в матеріалах справи є відповідні сертифікати, видані у встановленому законом порядку про те, що дане обладнання є відео атракціонами.

Відтак, позовні вимоги є необгрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2016 року.

Суддя Сакалош В.М.