Справа № 825/782/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Чернігів Справа № 825/782/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представників позивача - Падалки В.Б., Красної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» (далі - ТОВ «Данівське») та просить суд стягнути з відповідача 34 523,40 грн. адміністративно-господарських санкцій та 144,97 грн. пені, мотивуючи тим, що відповідач у 2015 році не виконав встановлених чинним законодавства вимог щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

А також додатково зазначили, що звернення відповідача до служби зайнятості не позбавляє його можливості здійснювати пошук бажаючих працювати інвалідів самостійно.

Оскільки інформація відповідача про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів не могла бути задоволена територіальним центром (районний центр зайнятості) по причині відсутності на обліку безробітних інвалідів, які проживали за місцем господарської діяльності ТОВ «Данівське», відповідач повинен був провести добір інвалідів безпосередньо шляхом звернення до ЗМІ району, управління соціального захисту населення, сільської ради щодо сприяння у пошуку бажаючих працювати осіб з інвалідністю.

Відповідно до інформації, наданої Данівською сільською радою, з 18 осіб працездатного віку, яким встановлена інвалідність, працює лише троє, а інші 15 - є невикористаним резервом для відповідача. Проте ТОВ «Данівське» до жодного із перерахованих органів за сприянням у працевлаштуванні інвалідів не зверталось.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких зазначив, що в діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення, так як ТОВ «Данівське» зробило все можливе для того щоб виконати норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів. Товариством направлялось до Козелецького районного центру зайнятості Чернігівської області відповідна звітність з інформацією щодо можливості працевлаштування інвалідів, але робочі місця залишились вакантними, у зв'язку з тим, що центром зайнятості не було направлено до відповідача для працевлаштування жодного інваліда. Відмов у працевлаштуванні інвалідів також не було. Відповідач зазначив, що обов'язок товариства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування, а тому в задоволенні адміністративного позову відповідач просив відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875), для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закону № 875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації і громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу ТОВ «Данівське» у 2015 році становила 47 осіб та відповідно норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів для позивача повинен становити 2 особи, кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа (а.с.6).

Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2015 рік складає 34 510,64 грн. Таким чином, розмір адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами (1 робоче місце), становить 34 510,64 грн.

Відповідно до ст. 18 Закону № 875, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно ст. 18-1 Закону № 875, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, а відповідно до частини третьої ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Отже, з аналізу вищевикладених норм Закону № 875 випливає, що працевлаштуванню інвалідів передує їх звернення безпосередньо до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, на які власне і покладено обов'язок реєстрації бажаючих працювати інвалідів та здійснювати пошук підходящої роботи для них.

При цьому, частиною 3 статті 18 Закону № 875 чітко визначені обов'язки підприємства, що використовує найману працю виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, суд дійшов висновку, що стаття 18 Закону № 875 не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

В судовому засіданні встановлено, що в ТОВ «Данівське» було створено 2 спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів. На одному з вказаних місць працювала особа, якій було встановлено інвалідність.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Данівське» починаючи з січня 2015 року подавались звіти до Козелецького районного центру зайнятості за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», які містять відомості про наявність вільних робочих місць для інвалідів (а.с. 17-43).

Відповідно до листа Козелецького районного центу зайнятості від 10.03.2016 №02/162 ТОВ «Данівське» з 13.05.2014 із щомісячним підтвердженням подавалась звітність про попит на робочу силу (вакансії) за формою 3-ПН із зазначенням посад «підсобних робітників» для працевлаштування на підприємство осіб з інвалідністю. Дані вакансії не укомплектовані по причині не проживання безробітних у вказаній місцевості та транспортної недоступності (а.с. 48).

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 цього Кодексу підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відтак, оскільки відповідачем створено, відповідно до встановленого Законом № 875 нормативу, кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, у 2015 році подавались звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Данівське» виконало зазначені вимоги законодавства, а не зайнятість необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів виникла не з його вини.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данівське» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков