Справа № 813/995/16
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

11 травня 2016 року № 813/995/16

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівського районного суду Львівської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, про визнання протиправною дії, -

в с т а н о в и в :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправною дію субєкта владних повноважень, а саме, - Сколівського районного суду Львівської області щодо вимагання відносно адвоката ОСОБА_1 вирішення питання про застосування до нього дисциплінарного стягнення відповідно до вимог ст.ст.34-35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у даній справі у звязку із тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач в судовому засіданні заперечив щодо закриття провадження у справі за його позовом.

Представник відповідача не заперечував щодо закриття провадження у даній справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Львівської області, не забезпечила явку уповноваженого представника.

При постановленні ухвали суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з частиною 2 статті 2 та частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що в провадженні Сколівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа №2-128/11 (головуючий суддя Микитин В.Я.). Правову допомогу позивачу у даній справі надавав адвокат ОСОБА_1

19.06.2015 року у цивільній справі №2-128/11 під час ухвалення рішення, судом постановлено окрему ухвалу, в резолютивній частині якої вказано «про зазначені в окремій ухвалі суду факти неналежної поведінки під час судових засідань у цивільній справі адвоката ОСОБА_1, проявів неповаги до суду, інших учасників цивільного процесу, недотримання Правил адвокатської етики та вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зловживання процесуальними правами і обов'язками, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, довести до відома Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Львівської області, для вжиття заходів належного реагування та вирішення питання про застосування дисциплінарного стягнення відповідно до вимог ст. ст. 34-35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ухвалою Апеляційного суду Львівської області, постановленою 12.02.2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_1, вказану вище окрему ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 19.06.2015 року залишено без змін.

Як наслідок, окрема ухвала Сколівського районного суду Львівської області від 19.06.2015 року у цивільній справі №2-128/11 з відміткою про набрання законної сили була скерована на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області для виконання.

Позивач вважає, що такими діями відповідача було порушено його права та інтереси, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Гарантії незалежності і недоторканності суддів, як носіїв судової влади, та самостійності судів, як судових органів, визначено Конституцією та законами України, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів України». Такими гарантіями, зокрема, є: здійснення правосуддя відповідно до встановленої законом процедури; недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб, неповаги до суду та встановлення відповідальності за такі діяння.

Пунктом 4.2 рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 року №6-рп/2001 встановлено, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Виходячи з того, що незалежність суддів є основною передумовою їх об'єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, у пункті 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ) є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до управлінської діяльності.

З аналізу вказаних норм вбачається, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

При цьому, оскарження рішень, дій, бездіяльності суду (судді) шляхом подання позову до суду є порушенням принципу незалежності суддів та засобом впливу на них. Відтак, суд (суддя), як орган (посадова особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем чи іншою особою, яка бере участь у справі, за винятком випадків, коли суд (суддя) виступає як установа (посадова особа), що здійснює управлінську діяльність.

Зі змісту позовних вимог, що і не заперечив в судовому засіданні позивач, чітко вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії суду, повязані з розглядом справи. Звертаючись до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, відповідач виконував пряму вимогу, зазначену в резолютивній частині окремої ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 19.06.2015 року у цивільній справі №2-128/11, а саме скерував до компетентного органу належним чином завірену копію окремої ухвали, яка набрала законної сили, для виконання.

Зважаючи на вищевикладене, даний спір випливає не з дій чи бездіяльності Сколівського районного суду Львівської області, як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин, а з його діяльності, пов'язаної зі здійсненням правосуддя відповідно до процесуальних норм, якими передбачена процедура розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі належить закрити, оскільки згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. А тому, суд розяснює, що законність дій відповідача у зазначеному випадку може перевірятись лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Крім цього, суд розяснює позивачу, що відповідно до частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись ст.ст.157, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сколівського районного суду Львівської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, про визнання протиправною дії - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту ухвали складено в одному примірнику 12.05.2016 року.