Справа № 462/7905/15-а
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року № 462/7905/15-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Сакалоша В.М.

за участю секретаря судового засідання - Бігуна Н.Т.

за участю : представника позивача Нездійминога А.Ю., представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи Жукровської Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, треті особи - Департамент економічної політики Львівської міської ради, Львівський міський відділ ДУ «Львівський обласний лабораторний центр» Держсанепідемслужби України» про обмеження режиму роботи суб'єкта підприємницької діяльності,-

ВСТАНОВИВ:

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом у якому просить зобов'язати ФО-П ОСОБА_4 обмежити діяльність у супермаркеті "ІНФОРМАЦІЯ_2" за адресою АДРЕСА_1 з 08:00 год. до 22:00 год.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Департаментом економічної політики Львівської міської ради враховуючи систематичні надходження скарг мешканців, які проживають за адресою АДРЕСА_1, щодо незручностей у проживанні через діяльність супермаркеті "ІНФОРМАЦІЯ_2", а саме надходження шуму у нічний час доби від озвучення закладу та порушенням громадського порядку під час роботи закладу, скеровано лист відповідачу про зобов'язання провести до вимог чинного законодавствам діяльність закладу ресторанного господарства. Крім цього, Львівським міським відділом ДУ "Львівський обласний лабораторний центр" Держепідемслужби України" проведено лабораторно-інструментальні дослідження житлової забудови на АДРЕСА_1 від роботи комплексу супермаркету "ІНФОРМАЦІЯ_2". Згідно результатів досліджень та розрахунків, рівень шуму становить 50-54 дБА при допустимому рівні 45 дБА, згідно СН 3077-84. Позивач вважає що відповідач, яка здійснює діяльність у супермаркеті "ІНФОРМАЦІЯ_2" не вживається жодних заходів щодо усунення вищевказаних порушень та продовжує систематичне порушення законності при провадженні господарської діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення, докази, просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав наведених у письмових запереченнях, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

09.04.2015 року Департаментом економічної політики скеровано лист № 23-вих-286 ФО-П ОСОБА_4 про зобов'язання привести діяльність закладу ресторанного господарства до норм чинного законодавства, дотримуватись Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму", а саме не допускати перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, дотримуватись громадського порядку та встановити і погодити у департаменті економічної політики режим роботи до 22-00 год.

18.06.2015 року Львівським міським відділом ДУ "ЛОЛЦ ДСЕС України" складено Протокол № 73 проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, проведено дослідження в СМ "ІНФОРМАЦІЯ_2", кафе "ІНФОРМАЦІЯ_3" - вихід на терасу, вікно по продажу фаст-фудів "ІНФОРМАЦІЯ_4", АДРЕСА_1. У висновку протоколу зареєстровані перевищення еквівалентних рівнів шуму від роботи комплексу СМ "ІНФОРМАЦІЯ_2", кафе "ІНФОРМАЦІЯ_3" (вихід на терасу) та закладу громадського харчування по продажу фаст-фудів "ІНФОРМАЦІЯ_4", що працюють цілодобово на 5-9 дБ(а) згідно вимог СН 3077-84.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані:

здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;

забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами;

вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти):

1) жилих будинків і прибудинкових територіях;

2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3) готелів і гуртожитків;

4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Згідно ст. п.п. 4 п. б ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв'язку.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається що позивач звернувся із позовом, в якому просить зобов'язати ФО-П ОСОБА_4 обмежити діяльність у супермаркеті "ІНФОРМАЦІЯ_2" за адресою АДРЕСА_1 з 08:00 год. до 22:00 год., з підстав систематичних надходжень скарг мешканців які проживають за адресою АДРЕСА_1, щодо незручностей у проживанні через діяльність супермаркету "ІНФОРМАЦІЯ_2", а саме надходження шуму у нічний час доби від озвучення закладу та порушенням громадського порядку під час роботи закладу.

Предметом спору по суті є зобов'язання відповідача обмежити діяльність. Не надаючи оцінку правомірності діям відповідача щодо предмету спору, судом не враховуються обґрунтування позивачем позовних вимог з посиланням на ст. 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", оскільки вказана норма не надає можливості звернення позивача з таким адміністративним позовом до відповідача.

Згідно частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Вказана позиція по суті повністю узгоджується із позиціє ВС України викладеною у Постанові ВС України від 22.09.2015 року по справі № 21-2209а15.

На думку суду, позивач помилився в обраному способі захисту, оскільки нормами КАС України, не передбачено заявленого способу захисту до відповідача, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог повністю.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з врахуванням ст. ст. 50, 162 КАС України, позовні вимоги Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівського міського відділу ДУ "Львівський обласний лабораторний центр" Держепідемслужби України" про зобов'язання обмеження режиму роботи суб'єкта підприємницької діяльності, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст..254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст..186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 13 травня 2016 року.

Суддя Сакалош В.М.