Справа № 357/1616/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Жарікова О.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 357/1616/15-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області ( далі - відповідач ) про:

- визнання протиправною відмови відповідача щодо здійснення нарахування та виплати з 01.01.2014 р. доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

- зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2014 р. доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року, позовні вимоги за період з 01.01.2014 по 09.06.2014 було залишено без розгляду.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову відповідача щодо здійснення нарахування та виплати з доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10.06.2014 по 02.08.2014 та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10.06.2014 по 02.08.2014.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, яка ухвалена в порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку УПФУ у Білоцерківському районі Київської області, є особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, віднесена до 4 категорії, проживає в зоні посиленого радіоактивного забруднення і одержує пенсію за віком, до складу якої входить підвищення за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, потерпілому 4 категорії, та надбавка дитині війни.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплати, передбачені ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року повинні були здійснюватися в розмірах, установлених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 796-ХІІ ), «Про соціальний захист дітей війни» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2195-ІV), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- ІV), «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» ( далі - Закон № 1622-VІІ ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а відповідно до неї в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю призначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 6 Закону № 2195-ІV передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону № 1058- ІV встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначені міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до моменту внесення до нього змін Законом № 1622-VІІ, тобто до 02.08.2014 р., не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування положень ст. ст. 39, 51 Закону № 796-ХІІ та ст. 6 Закону № 2195-ІV.

На підставі Закону № 1622-VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені пунктами 6-7, відповідно до яких норми ст. 39, 51 Закону № 796-ХІІ та ст. 6 Закону № 2195-ІV застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що доплата до пенсії за проживання в зоні радіоактивного забруднення, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю та надбавка дитині війни у період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. включно мала нараховуватись і виплачуватись пенсіонерам у відповідності до положень Закону № 796-ХІІ, а не за постановами КМУ.

Доводи апелянта про те, що розмір таких виплат визначається КМУ, колегія суддів вважає не обґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Посилання апелянта на Закони України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», є такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в даному випадку спірним є період часу з 10.06.2014 по 02.08.2014.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірності своїх дій та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та правильно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, судова колегія вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Карпушова О.В.