Справа № 813/1218/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/1218/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року №813/1218/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Сасевича О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Хортицькому районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі по тексту – ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя) звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» (надалі по тексту – ДП ЛНДРТІ), в якому просить стягнути з відповідача кошти у сумі 116 581,06 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків для погашення податкового боргу. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач має податкову заборгованість у сумі 116 581,06 грн., яка виникла внаслідок несплати податкового зобов’язання по земельному податку. Оскільки вжиті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, тому ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя звернулася із означеним позовом до суду.

Ухвалою судді від 12.04.2016 року у даній адміністративній справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу надіслано судом копію ухвали про відкриття скороченого провадження, разом із витягом про процесуальні права та обов’язки сторін, копією позовної заяви і додатками до неї та запропоновано протягом десяти днів з дня одержання вказаних вище документів подати заперечення проти позову, а також необхідні документи або ж заяву про визнання позову. Так, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, направлені судом документи уповноваженою особою ДП ЛНДРТІ отримані 15.04.2016 року. У встановлений строк заперечень чи пояснень відповідача щодо даного адміністративного позову до суду не надходило.

В силу положень ч.4 ст.183-2, п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки судом належним чином виконано свій обов’язок щодо повідомлення сторін, тому суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для розгляду справи в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши і оцінивши повідомлені позивачем обставини та долучені до справи докази на їх підтвердження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, із наступних підстав.

Судом із матеріалів справи встановлено, що ДП ЛНДРТІ зареєстроване як юридична особа та з 29.02.1992 року перебуває на податковому обліку.

Довідкою ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя №б/н, б/д підтверджується, що відповідач має відкриті рахунки в установах банків.

Відповідно до розрахунку ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя про заборгованість по платежах до бюджету, наведеного в позові і згідно даних картки особового рахунку платника, по відповідачу станом на квітень 2016 року обліковується заборгованість із земельного податку у сумі 116 581,06 грн.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожний зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов’язки платника податку визначені ст.16 Податкового кодексу України, відповідно до п.16.1.3 зазначеної статті, платник податків зобов’язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов’язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк, відповідно до п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України.

Відповідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (надалі по тексту – ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно до п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов’язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

При цьому, згідно п.287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Судом встановлено, що відповідачем до контролюючого органу було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) на 2015 рік від 18.02.2015 року, у якій ним самостійно обчислено річну суму податку у розмірі 104 1447,47 грн., з розбивкою її рівними частками за місяцями (січень – листопад 2015 року по 8 678,71 грн., грудень 2015 року – 8 678,66 грн.) та декларацію з плати за землю (земельний податок) на 2016 рік від 19.02.2016 року, у якій ним самостійно обчислено річну суму податку у розмірі 149 239,02 грн., з розбивкою її рівними частками за місяцями (січень – листопад 2016 року по 12 436,59 грн., грудень 2016 року – 12 436,53 грн.).

Як вбачається із матеріалів справи, у строки, встановлені Податковим кодексом України, грошове зобов’язання з плати за землю за період з січня 2015 року по грудень 2015 року (термін сплати 02.03.2015 року, 30.03.2015 року, 30.04.2015 року, 30.05.2015 року, 30.06.2015 року, 30.07.2015 року, 30.08.2015 року, 30.09.2015 року, 30.10.2015 року, 30.11.2015 року, 30.12.2015 року, 30.01.2016 року відповідно) та за січень 2016 року (термін сплати 01.03.2016 року) відповідачем не сплачено, відтак в останнього утворилася податкова заборгованість у розмірі 116 581,06 грн.

Згідно п.56.11 ст.56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків, а тому податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, є узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що податкові вимоги надсилаються: перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов’язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов’язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було сформовано та направлено на адресу відповідача на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» першу податкову вимогу форми «Ю1» №1/140 від 15.06.2010 року та другу податкову вимогу форми «Ю2» №2/163 від 22.07.2010 року, які були вручені уповноваженій особі Підприємства, що підтверджується підписами останньої на корінцях вищевказаних вимог.

Сторонами у справі доказів оскарження зазначених податкових вимог у встановленому законом порядку не надано.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовим фондами», заступником начальника ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя було винесено рішення від 02.09.2010 року №75/14311429/24/10 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Однак, вжиті позивачем заходи не призвели до погашення податкового боргу Підприємством.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, відповідач відзиву на позовну заяву та жодних заперечень по суті позовних вимог чи доказів сплати податкового боргу до суду не надав.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» (код ЄДРПОУ 14311429) у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь бюджету кошти у сумі 116 581 (сто шістнадцять тисяч п’ятсот вісімдесят одна) грн. 06 коп. для погашення податкового боргу.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження, виконується негайно.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Львівського апеляційного адміністративного суду. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв’язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов’язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Сасевич О.М.