Справа № 813/956/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

10 травня 2016 року № 813/956/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача - Когут О.М.

представника відповідача - Попадюк С.В.

представників третьої особи - Бучковського Р.М., Бабія М.І.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Плюс» до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство фірма «Рута-Сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Рута-Сервіс», Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання нечинним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ-Плюс» звернулося з адміністративним позовом до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство фірма «Рута-Сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Рута-Сервіс», Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання нечинним та скасування рішення комісії Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області щодо розгляду земельного спору між ТзОВ «Рута-Сервіс» та ТзОВ «ТМ-Плюс», яке оформлене протоколом №1 засідання комісії щодо розгляду земельного спору між ТзОВ «Рута-Сервіс» та ТзОВ «ТМ-Плюс».

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що суміжний землекористувач ПП фірма «Рута-Сервіс» створює перешкоди у користуванні дорогою загального користування та заїздом, закривши спільний проїзд припаркованими транспортними засобами та повісивши навісний замок на спільну браму, тобто фірма не дає можливості вільно користуватися заїздом для транспортних засобів, так і вільно проходити на приватну земельну ділянку позивача. ТзОВ «ТМ-Плюс» відмовило ПП фірма «Рута-Сервіс» у підписанні акту відновлення меж земельної ділянки без вирішення спору користування заїздом. 14.03.2016 комісія Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області прийняла рішення щодо неогрунтованості відмови позивача від підписання акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. При прийнятті рішення комісія виходила з того, що ТзОВ «ТМ-Плюс» має можливість заїзду на власну земельну ділянку через суміжну земельну ділянку, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 Зазначає, що позивач не має жодних прав на користування земельною ділянкою для проїзду, яка належить його співзасновнику ОСОБА_5 та являється земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. За таких умов позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі з огляду на те, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представник позивача та представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство фірма «Рута-Сервіс» проти закриття провадження у справі заперечили, мотивуючи тим, що вказаний спір є публічно-правовим, просили суд розглянути даний позов.

Представник відповідача розгляд вказаного питання відніс на розгляд суду.

Суд заслухавши представників сторін та представників третьої особи позивача приходить до висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю з наступних мотивів.

Згідно зі ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Як видно зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з вирішенням земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядався органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується.

Тобто, позивач звернувся до суду з метою захисту свого права на користування дорогою загального користування та заїзду та з приводу погодження меж земельних ділянок.

Відповідно до статті 158 ЗК виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Земельні спори - особливий різновид спорів, що стосується земельних прав та інтересів громадян і юридичних осіб.

З аналізу матеріалів справи та пояснень, наданих сторонами у справі, вбачається наявність земельного спору між товариством з обмеженою відповідальністю «ТМ-Плюс» та приватним підприємством фірма «Рута-Сервіс» з приводу погодження меж земельних ділянок та встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК "підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням". Ч. 2 тієї ж статті передбачає, що "у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності".

Господарським судам підвідомчі спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів "та з інших підстав" (ст. 12 ГПК). Це, зокрема, спори, пов'язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди земельних ділянок, спори щодо встановлення земельних сервітутів, спори про захист права власності та користування земельними ділянками, з приводу погодження меж земельних ділянок, тощо.

Спір, що виник внаслідок порушення права суб'єкта господарської діяльності на земельну ділянку, зокрема щодо погодження меж земельних ділянок та встановлення земельного сервітуту, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК.

Зокрема, відповідно до статті 20 ГК України, статей 16, 393 ЦК України визнання судом незаконним і скасування акта органів державної влади, влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, належить до способів захисту права власності. Предметом спору є захист права власності та права користування особи.

У порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III - V ЗК України, в тому числі, інші спори, пов'язані з правами і охоронюваними законом інтересами суб'єктів господарювання та інших юридичних осіб на земельні ділянки, в даному випадку, права на користування дорогою загального користування та заїзду.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори про відновлення права на користування дорогою загального користування та заїзду

підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права користування земельною ділянкою та щодо погодження меж земельних ділянок.

Визначена ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що «виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України (далі - ЗК), глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судам (підсудні) справи за заявами, зокрема, про вирішення земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядався органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується».

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (надалі також - "ЄСПЛ").

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Вказана позиція узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 11.11.2014р. у справі № 21-405а14, від 11.11.2014р. у справі № 21-493а14 та від 16.12.2014р. у справі № 21-544а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З наведеного випливає, що спір, в основі якого лежить рішення суб'єкта владних повноважень, якими у цій справі є товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ-Плюс» та приватне підприємство фірма «Рута-Сервіс», погодити межі земельних ділянок, при цьому одна сторона- ТзОВ «ТМ-Плюс» наполягає на встановлення земельного сервітуту, є спором про право, який виник із земельних відносин та який вирішується за правилами господарського, але не адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту першого частини першої статті 157 КАС України є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Плюс» до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство фірма «Рута-Сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Рута-Сервіс», Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання нечинним та скасування рішення.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський