Справа № 824/245/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27 квітня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/245/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Мандрик І.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Гриценко О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Сторожинецької районної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації № 81 від 25.03.2016 р.

В обґрунтування позову вказував, що оскаржуваним розпорядженням встановлено йому порядок зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_4 - щотижнево один вихідний день без ночівлі за попередньою домовленістю з бабусею, ОСОБА_5, у зв'язку із чим, вважає, дане розпорядження протиправним, незаконним, та таким, що порушує національне та міжнародне законодавство, права та інтереси позивача та його доньки.

В судовому засіданні підтримав позивач та його представник просили позов задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти позову, в яких вказував на необґрунтованість позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд зазначає, що заявлений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації № 81 від 25.03.2016 р. про доцільність встановлення порядку зустрічей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняття участі у її вихованні.

Вказане розпорядження прийняте на підставі висновку служби у справах дітей районної державної адміністрації від 14.03.2016 р. № 21 "Про доцільність встановлення порядку зустрічей гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняття участі у її вихованні" та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Сторожинецькій районній державній адміністрації від 15.03.2016 р. № 32/05/2016 р. "Про доцільність встановлення порядку зустрічей гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняття участі у її вихованні".

Відповідно до частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено нормами ст. 17 КАС України. Компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме в сфері публічно правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, основними підставами для віднесення спірних правовідносин до юрисдикції адміністративного суду є суб'єктивний склад спірних правовідносин та публічно-правовий характер спору .

Так, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення суб'єкта владних повноважень, якщо чинним законодавством не встановлено інший порядок розгляду справи.

Відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Так, ст. 56 Цивільного кодексу України встановлено, що органи, на які покладено здійснення опіки та піклування, їх права і обов'язки щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.46 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Положеннями ст. 243 цього ж Кодексу передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Сімейний кодекс України (далі - СК України) регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст. 2 СК України).

Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 7 СК України).

Згідно ст. 17 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов'язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 2 ст.170 цього Кодексу (ч. 2 ст. 19 СК України).

Статтею 157 СК України визначено порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. 158 СК України).

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини визначає Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 (далі - Порядок № 866 ).

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей).

Згідно п. 73 Порядку № 866 у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи (п. 74 Порядку № 866).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся із заявою до служби у справах дітей як органу опіки і піклуванню щодо прийняття участі у вихованні малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

За результатами розгляду заяви було прийнято висновок служби у справах дітей та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Сторожинецькій районній державній адміністрації. На підставі вказаних документів було винесено оскаржуване розпорядження №81 від 25.03.2016 р.

Зважаючи на викладене, суд зауважує, що спір позивача щодо скасування оскаржуваного розпорядження, не має ознак публічно-правового спору, а тому судовий захист порушених прав, виникає із цивільних відносин (якими є також сімейні відносини) та має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Також, суд зазначає, що дані спірні правовідносини фактично пов'язані з вирішенням права позивача на батьківські права відносно своїх дітей, що не може бути предметом розгляду адміністративного суду в розумінні ст. 17 КАС України, а відтак даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що правовідносини з органами опіки і піклування пов'язані з вихованням, розвитком та утриманням дитини мають розглядатися загальними судами в порядку цивільного судочинства, оскільки вони відносяться до категорії сімейних відносин та мають ознаки цивільно-правового характеру.

З урахуванням того, що при винесенні оскаржуваного розпорядження відповідач діяв як орган опіки і піклування, то його рішення має оскаржуватися в порядку цивільного судочинства.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що даний спір не належить розглядати Чернівецьким окружним адміністративним судом, а тому суд закриває провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 157, 160 та 165 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 824/245/15-а за позовом ОСОБА_1 до Сторожинецької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала суду першої інстанції, згідно із ч.1 та 3 ст. 254 КАС України, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала, відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3, 7 ст. 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.К. Левицький

Ухвала в повному обсязі складена 04 травня 2016 р.