Справа № 182/1478/16-а
Суддя: Рибакова В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/1478/16-а
Провадження № 2-а/0182/75/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.03.2016 року звернулась до суду з зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Вона з 08.10.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно медичного висновку № 16 про дитину-інваліда віком до 16 років від 27.04.2004 року, неповнолітній ОСОБА_3 страждає наслідками вродженої патології (муколіпідоз?), тетрапарез з переважним ураженням правих кінцівок, затримка моторного та психомовного розвитку, сенсорна туговухість ІІІ ступеню, лікворно-гіпертензійний синдром, у зв'язку з цим ОСОБА_3 є інвалідом дитинства. Згідно рішення ВКК № 78 ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року її чоловік ОСОБА_2 помер.

Вона перебуває на обліку в Нікопольському УПСЗН, як дружина померлого ліквідатора аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, а їх син ОСОБА_3 має статус дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи.

З ІНФОРМАЦІЯ_5 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 року вона отримувала пенсію по втраті годувальника, однак у зв'язку з досягнення ОСОБА_3 8-річного віку відповідач припинив їй виплату пенсії.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2016 року було встановлено факт перебування її, ОСОБА_1, на утриманні ОСОБА_2 до моменту його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Звернувшись до відповідача з заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника, 24.02.2016 року вона отримала відмову у зв'язку з тим, що вона не досягла пенсійного віку.

Вважає протиправною відмову відповідача у призначенні їй пенсії по втраті годувальника з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Вона не має жодних джерел доходів, крім тих, що були пов'язані з її померлим чоловіком. Вийти на роботу вона не має можливості, оскільки її син-інвалід, який постраждав від аварії на ЧАЕС, постійно потребує стороннього догляду. Таким чином, не по своїй волі вона не має можливості влаштуватись на роботу і отримувати заробітну плату. У зв'язку з викладеними обставинами, вона підпадає під дію ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тому, просить суд визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні їй, ОСОБА_1, пенсії по втраті годувальника після смерті її чоловіка, ОСОБА_2; зобов'язати відповідача здійснити їй нарахування пенсії по втраті годувальника у відповідності до діючого законодавства України з ІНФОРМАЦІЯ_7 року; зобов'язати відповідача виплачувати їй пенсію по втраті годувальника у відповідності до діючого законодавства України з ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Відповідач надав до суду письмові заперечення з додатками (а.с.24-31), просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті необхідного страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. За документами пенсійної справи, пенсію по втраті годувальника за померлого батька ОСОБА_2 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року) було призначено з ІНФОРМАЦІЯ_5 року на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 18-річного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_6 року). Також була призначена пенсія позивачу ОСОБА_1, як дружині померлого і зайнятого доглядом за дитиною ОСОБА_3 до досягнення ним 8 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року та на дитину ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2). З ІНФОРМАЦІЯ_7 року позивачу виплату пенсії по втраті годувальника припинено, в зв'язку з досягненням ОСОБА_3 8-річного віку. Але виплата пенсії на дитину ОСОБА_3 та на дитину ОСОБА_4 (виплата пенсії по втраті годувальника буде проводитися до закінчення ним навчального закладу, але не довше ніж до досягнення ним 23 років) продовжено. В зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, та на підставі цього рахується як працездатна, вона не має права на пенсію по втраті годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_7 року. З 30.12.2014 року позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком як мати інваліда з дитинства. Загальний стаж складає 20 років 6 місяців 20 днів (зарахований по 11.03.1993). Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви відповідного зразка з усіма необхідними документами, (стаття 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Позивач до Нікопольського об'єднаного УПФУ з заявою встановленого зразка не зверталася. 18.02.2015 року до Управління надійшло звернення позивача в довільній формі та надані копії документів. Лист надійшов згідно Закону України «Про звернення громадян». Отже ніякого рішення щодо відмови в переведені з виду на вид Управління не виносило.

Вивчивши матеріали справи, заперечення відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 08.10.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7). Від шлюбу є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, інвалідність якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9-11). ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 помер. З ІНФОРМАЦІЯ_5 року відповідачем було призначено пенсію по втраті годувальника за померлого батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 18-річного віку (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року). А позивачу, як дружині померлого ОСОБА_2 та зайнятої доглядом за дитиною померлого годувальника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було призначено пенсію по втраті годувальника до досягнення ОСОБА_3 8 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року (п.3 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а також на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час припинення виплати позивачу пенсії по втраті годувальника), пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час припинення виплати позивачу пенсії по втраті годувальника) непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

З ІНФОРМАЦІЯ_7 року виплату позивачу пенсії по втраті годувальника було припинено (п.3 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), однак продовжено виплату пенсії на дитину ОСОБА_3 та на дитину ОСОБА_4

З 30.12.2014 року позивач отримує пенсію за віком, як мати дитини-інваліда з дитинства.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час припинення виплати позивачу пенсії по втраті годувальника), до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2016 року було встановлено факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Нікополя Дніпропетровської області на утриманні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, до моменту смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.12,13). Рішення набуло чинності 09.02.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2016 року було встановлено, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, так як матеріальна допомога, яку при житті надавав ОСОБА_2 дружині ОСОБА_1 була постійним і основним джерелом для її існування і у зв'язку зі смертю годувальника, заявниця ОСОБА_1 втратила джерело засобів для існування.

18.02.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою, написаною в довільній формі, про призначення їй пенсії по втраті годувальника на підставі винесеного Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішення від 29.01.2016 року (а.с.27).

Згідно листа відповідача від 24.02.2016 року позивачу було роз'яснено, що їй було припинено виплату пенсії по втраті годувальника на підставі ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і підстави для призначення на даний час позивачу пенсії по втраті годувальника - відсутні. Позивачу було роз'яснено, що вона матиме право на пенсію по втраті годувальника при досягненні пенсійного віку 60 років (ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») при наданні відповідної заяви. Також, при досягненні пенсійного віку 60 років позивач матиме право на призначення щомісячної компенсації в разі втрати годувальника згідно ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.28-30).

Таким чином, позивач матиме право на пенсію по втраті годувальника при досягненні пенсійного віку 60 років (ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») при наданні відповідної заяви, що відповідає положенням ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу пенсії по втраті годувальника після смерті її чоловіка, ОСОБА_2 є законними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову відповідача у нарахуванні позивачу пенсії по втраті годувальника після смерті її чоловіка, ОСОБА_2 - задоволенню не підлягають. Так як в цій вимозі позивачу відмовлено, то не підлягають задоволенню і вимоги позову в частині зобов'язання відповідача здійснити позивачу нарахування пенсії по втраті годувальника у відповідності до діючого законодавства України з ІНФОРМАЦІЯ_7 року та зобов'язання відповідача виплачувати позивачу пенсію по втраті годувальника у відповідності до діючого законодавства України з ІНФОРМАЦІЯ_7 року, так як ці вимоги безпосередньо пов'язані з попередньою вимогою.

На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,7,9-18,69,71,104,159-163,167 КАС України, ст.10,36,45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В. В. Рибакова