Справа № 169/22/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року Справа № 876/1863/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області на постанову Турійського районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
25.01.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить:
визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28 лютого 2012 року. Позивач просить поновити строк звернення до суду.
Постановою Турійського районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28 лютого 2012 року.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, як особа, яка працювала у період з 04.08.1987 року по 27.08.1987 року та з 01.09.1987 року по 12.09.1987 року у зоні відчуження виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на вісім років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Турійського районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що довідкою від 11.07.2012 № 01/94, виданою архівним відділом Поліської районної державної адміністрації встановлено, що до колгоспу «Родина» с. Мартиновичі входили такі населенні пункти:, с. Мартиновичі, с. Кливини, с. Весняне, с. Стара Рудня. Довідкою від 12.07.2012 № 03-13/950, виданою управлінням праці та соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації встановлено, що с. Мартиновичі Поліського району Київської області відносяться до безумовного (обов`язкового) відселення (II зона), а с. Кивини, с. Весняне та с. Стара Рудня Поліського району відносяться до зони відчуження (І зона) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106. Як свідчать первинні документи, наявні в ПАТ «Луківська ПМК-198», позивач працював 13 днів у вересні 1987 року в с. Діброва Поліського району, що не дає права на зниження пенсійного віку на вісім років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки населений пункт відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення. Підтвердити період роботи в населених пунктах с. Кливини, Стара Рудня, Весняне, що відносяться до зони відчуження та дає право на зниження пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 цього Закону немає можливості, оскільки у відомостях нарахування заробітної плати за 1987 рік по Луківській ПМК вказана доплата за роботу в таких населеннях: с. Кливини, Стара Рудня, с. Мартиновичі (дане село не відноситься до зони відчуження). Скільки днів відпрацьовано саме в зоні відчуження в цій відомості не відображено, та із самого нарахування заробітної плати неможливо провести таке розмежування.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції лише частково відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.04.1994 року (а.с. 12).

11.04.2012 року позивач звернувся до УПФУ в Турійському районі Волинської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом №1053/02-16 від 17.05.2012 року (а.с.8) та повторно листом від 03.11.2015 року (а. с. 7) відповідач повідомив позивача про те, що 15.05.2012 року йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки поданими ним документами неможливо підтвердити період роботи у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, тому підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсійний вік зменшується на 8 років.

Встановлено, що ОСОБА_1 у період з 3 серпня по 27 серпня 1987 року та з 1 вересня по 13 вересня 1987 року був відряджений в с. Мартиновичі Поліського району Київської області, що стверджується відрядними посвідками.

Із довідки від 18.11.1992 року №7/121 видно, що позивач був відряджений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в колгосп «Родина» і у вказаний вище період працював в селах Кливини, Весняне, Стара Рудня Поліського району (а.с. 15).

Відповідно до довідки ПАТ «Луківсбка ПМК-198» від 01.03.2012 року №17 ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах колгоспу «Родина» Поліського району Київської області зони відчуження в період з 03 серпня по 27 серпня 1987 року та з 01 вересня по 13 вересня 1987 року виплачена заробітна плата з доплатою за підвищеними тарифними ставками з урахуванням заробітку, виходячи з установлених у зоні відчуження 6 годинного робочого дня та 6-денного робочого тижня (а.с. 16).

Також, довідкою від 01.03.2012 року №18 (а. с. 17) підтверджено відомості про роботу позивача у період з 03 серпня по 27 серпня 1987 року в селах Кливини, Весняне, Стара Рудня Поліського району Київської області та в період з 01 вересня по 13 вересня 1987 року в с. Діброва Поліського району Київської області.

Згідно довідки Архівного відділу Поліської районної державної адміністрації Київської області від 11 липня 2012 року №01/94 до колгоспу «Родина» с. Мартиновичі належали такі населені пункти: с. Мартиновичі, с. Кливини, с. Весняне, с. Стара Рудня (а. с. 22).

Відповідно до постанови КМУ №106 від 23.07.1991 року с. Кливини, с. Весняне та с. Стара Рудня відносяться до зони відчуження (І зона), що стверджується довідкою від 12.07.2012 року №01-13/950 (а.с. 23).

Таким чином, с. Мартиновичі Поліського району Київської області, до якого був відряджений позивач згідно відрядних посвідок (а.с. 13, 14), є лише одним із сіл колгоспу «Родина», у якому позивач разом з іншими відрядженими працівника лише проживали, а роботи фактично виконувалися в інших селах колгоспу «Родина» - в селах Кливини, Весняне, Стара Рудня, що відносяться до зони відчуження.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт роботи позивача у зоні відчуження у період з 03 серпня по 27 серпня 1987 року.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Вищевказаний Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, не висуває вимогу про надання усіх перелічених документів, а передбачає, що заявник, у разі не можливості надати довідку за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, вправі надати інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як видно з матеріалів справи, у наданих позивачем довідках підтверджено період його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема, з 03 по 27 серпня 1987 року в селах Кливини, Весняне, Стара Рудня Поліського району Київської області, що відносяться до зони відчуження.

Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про неправомірність дій відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що частиною 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 29 лютого 2012 року, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області задовольнити частково.

Постанову Турійського районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року у справі №169/22/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 29 лютого 2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник