Справа № 465/2121/16-а
Суддя: Гулієва М. І.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.04.2016 р.Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої- судді Гулієвої М.І.

при секретарі - Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Куба Ярослава Грировича,Управління патрульної поліції у м.Львові про визнання дій неправомірними ,скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови інспектора роти №5 батальйону №4 УПП м.Львова старшого лейтенанта поліції Куби Я.Г.серії ПС3 №005189 від 01.04.2016р.та закриття справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що відповідно до постанови від 01.04.2016 р. на нього накладено адміністративне стягнення за те, що 01.04.2016 року близько 10.50 год. за адресою м.Львів, вул. Ак.Лазаренка,3, під час руху транспортним засобом "TOYOTA LAND CRUISER 100" н/з НОМЕР_1 користувавася засобом зв"язку, тримаючи його в руках. Вчинення даного правопорушення заперечує, так як не порушував ПДР, вказана постанова є неправомірною, поліцейським не взято до уваги те, що він стоячи перед пішохідним переходом взяв до рук телефон,але не користувався ним.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві ,доповнивши, що ПДР не порушував,так як не телефонував,штраф сплатила його родина,коли він був у відрядженні,повернення штрафу не вимагає.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що відповідно до п.2.9.д. Правил Дорожнього Руху України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв"язку, тримаючи їх у руці ( за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).Позивач порушив п.2.9.д. Правил Дорожнього Руху України,оскільки,під час руху автомобіля користувався мобільним телефоном,про що він сам ствердив у розмові з поліцейським.Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач Куба Я.Г.в судове засідання не з"явився,про причини неявки суд не повідомив,хоч належно увідомлений про час і місце розгляду справи.За таких обставин,суд вважає за можливе справу розглядати у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України встановлює "презумпцію невинуватості", відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності із ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно п.24 Постанови пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до постанови поліцейського роти №5 батальйону №4 УПП м.Львова старшого лейтенанта поліції Куби Я.Г..серії ПС3 №005189 від 01.04.2016 р. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 425,00 грн. штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України, а саме за те, що 01.04.2016 року близько 10.50 год. за адресою м.Львів, вул. Ак.Лазаренка,3, під час руху транспортним засобом "TOYOTA LAND CRUISER 100" н/з НОМЕР_1 користувавася засобом зв"язку, тримаючи його в руках.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, відповідачем суду не надано жодних доказів у підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Безпідставним є посилання представника відповідача на відеоматеріали з камери нагрудного реєстратора поліцейського як на підтвердження факту скоєння правопорушення позивачем,оскільки,з наданого запису не вбачається,що ОСОБА_2 розмовляв по мобільному телефону під час руху автомобіля,а на ньому зафіксована лише розмова позивача з поліцейським.

За наведених обставин, даний запис не може слугувати належним та допустимим доказом правомірності прийнятого відповідачем рішення.

Таким чином,оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення правопорушення.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку , що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-14,158-163,167,171-2 КАС України,суд, -

П о с т а н о в и в :

позов задоволити .

Постанову інспектора роти №5 батальйону №4 УПП м.Львова старшого лейтенанта поліції Куби Я.Г.серії ПС3 №005189 від 01.04.2016р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати,провадження у справі закрити у зв»язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10днів з дня її проголошення.

Суддя: М.І.Гулієва