Справа № 742/604/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 травня 2016 року м. Київ К/800/12194/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амазоніт", про визнання рішення неправомірним та його скасування,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до Прилуцької міської ради Чернігівської області, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амазоніт", про визнання протиправним та скасування рішення Прилуцької міської ради № 22 від 24.12.2015 року «Про вирішення питань землекористування» в частині п. 7.6. рішення, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 50000 кв.м. по вул. Перемоги, 161, м. Прилуки Товариству з обмеженою відповідальністю «Амазоніт» (м. Чернігів, вул. Перемоги, 39).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, закрито провадження у справі.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що 24 грудня 2015 року Прилуцькою міською радою на 4 сесії 7 скликання було прийнято рішення №22 «Про вирішення питань землекористування».

Пунктом 7.6 цього рішення затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку в оренду строком на 5 років земельної ділянки площею 50000 кв.м. по вул. Перемоги, 161, м. Прилуки ТОВ «Амазоніт» (м.Чернігів, вул.Перемоги,39), для обслуговування та реконструкції об'єкта незавершеного будівництва комплексу будов і споруд районної лікарні під житлово-торгівельно-офісний центр.

Звертаючись до суду, позивач обґрунтовував власні вимоги тим, що рішення ради у цій частині прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідач у справі, яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у його власності, орган місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин (позивача, третьої особи) іншому (відповідачеві), яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Водночас, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у користування чи власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ та встановленій практиці Верховного Суду України (№ 21-493а14 від 11.11.2014 року), такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав отримання третьою особою у користування земельної ділянки. Відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амазоніт", про визнання рішення неправомірним та його скасування.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М. І. Смокович

Суддя М.І. Смокович