Справа № 820/1547/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 травня 2016 р. № 820/1547/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Кікоян Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить суд зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 від 01.09.1975 року № 9177, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, де в графі національність батька - ОСОБА_3 - «українець», змінити на «поляк» та в актовий запис про народження ОСОБА_4 від 16.05.1999 року, вчинений Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, де в графі національність матері - ОСОБА_1 - «українка», змінити на «полька».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04.02.2016 року вона звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області про внесення вищезазначених змін у актовий запис, проте листом від 04.02.2016 року № 278-02-04-05 відповідач повідомив їй, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У вказаному листі відповідач рекомендував звернутись до суду з позовом про встановлення факту належності позивача та її батька до національності «поляки» та внесення змін до актових записів про народження. Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 звернулась із заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 від 01.09.1975 року № 9177, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, де в графі національність батька - ОСОБА_3 вказати «поляк» замість «українець, та в актовий запис про народження її сина ОСОБА_4 від 16.05.1999 року, вчинений Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, де в графі національність матері - ОСОБА_1 вказати «полька» замість «українка».

Листом від 04.02.2016 року № 278-02-04-05 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області повідомив позивачу, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У вказаному листі відповідач рекомендував позивачу звернутись до суду з позовом про встановлення факту належності позивача та її батька до національності «поляки» та внесення змін до актових записів про народження.

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

В порядку ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність, примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. В силу ч.2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтями 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в України" гарантовано громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року № 2398-VІ (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Також ч. 1 ст. 22 Закону встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частиною 3, 4 ст. 22 Закону передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 26 Закону дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду.

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Пунктом п. 1.5 Правил визначено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Пунктом 1.7 Правил встановлено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Згідно з п. 2.12 даних Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач листом від 04.02.2016 року № 278-02-04-05 повідомив позивачу, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У вказаному листі відповідач рекомендував позивачу звернутись до суду з позовом про встановлення факту належності позивача та її батька до національності «поляки» та внесення змін до актових записів про народження.

Суд зазначає, що вказаний лист не відповідає вимогам щодо форми висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану (про відмову в цьому) визначених (наведених) Правилами.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява позивача була прийнята та розглянута відповідачем не в спеціальному порядку, передбаченому Законом та Правилами.

Між тим, суд зазначає, що позивач звернулась до суду із позовними вимогами про зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 від 01.09.1975 року № 9177, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, де в графі національність батька - ОСОБА_3 - «українець», змінити на «поляк» та в актовий запис про народження ОСОБА_4 від 16.05.1999 року, вчинений Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, де в графі національність матері - ОСОБА_1 - «українка», змінити на «полька».

Враховуючи те, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану, та те, що належним чином оформленої, відповідно до вимог чинного законодавства України, відмови у здійсненні внесення відповідних змін до актових записів, зазначених позивачем у заяві, відповідачем надано не було, а тому, позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 від 01.09.1975 року № 9177, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, де в графі національність батька - ОСОБА_3 - «українець», змінити на «поляк» та в актовий запис про народження ОСОБА_4 від 16.05.1999 року, вчинений Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, де в графі національність матері - ОСОБА_1 - «українка», змінити на «полька», не підлягають задоволенню.

Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області повторно розглянути та прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.02.2016 року про внесення змін в актовий запис про народження.

Згідно вимог ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст. 9 КАС України, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 94, 159, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області повторно розглянути та прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.02.2016 року про внесення змін актовий запис про народження.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 травня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко