Справа № 344/9347/15-а
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9347/15-а
Провадження № 2-а/344/218/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції про скасування висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції від 18.02.2015 року та зобов»язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до: актового запису № 2 від 07.01.1944 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_2, вказавши в графі " національність" батька ОСОБА_3 "поляк" та вказавши національність ОСОБА_2 -"полька", актового запису про шлюб № 40 від 27.01.1962 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції, на ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вказавши в графі " національність нареченої" - " полька" замість "українка", актового запису про смерть № 751 від 12.09.1981 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції на ОСОБА_3, вказавши національність померлого "поляк". Заявлені вимоги позивач обґрунтовує належністю її батька до польської національності, фактом його народження на території Польщі, а саме в м. Станіслав. Позивач також зазначила, що батько дотримувався польських звичаїв та традицій, сповідував римо-католицьку віру.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення,аналогічні викладеним у позові.

В судовому засіданні представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження і позовна заява підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно з п.7 Прикінцевих та перехідних положень доКодексу адміністративного судочинства України заяви у справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану (глави 29-32 і 36 ЦПК України 1963року), розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.1.6 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002р. №86/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.09.2002р. за №786/7074, внесення змін, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану за місцем знаходження запису, який підлягає виправленню.

Пунктом 1.1.ч.1 Положення встановлено, внесення змін, доповнень до актових записів цивільного стану, які складено в державних органах реєстрації актів цивільного стану України, у випадках, передбачених чинним законодавством, за наявності достатніх підстав і за відсутності спору між заінтересованими особами провадиться відділом реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських управлінь юстиції.

Відповідно до п.2.3 Положення заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану подаються особами, щодо яких були складені ці актові записи, а відповідно до п.2.9 Положення однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду.

Як вбачається з наявних матеріалів справи позивач зверталась до відповідача з заявою щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 40 від 27.01.1962 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції, на ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вказавши в графі " національність нареченої" - " полька" замість "українка", актового запису про смерть № 751 від 12.09.1981 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції на ОСОБА_3, вказавши національність померлого "поляк".

Підставою для звернення до відповідача з метою внесення змін до актових записів є бажання позивача мати таку національність, як її батько.

Позивач в позові зазначила, що належність її батька до польської національності підтверджується фактом його народження на території Польщі, а саме в м. Станіслав. Позивач також зазначила, що батько дотримувався польських звичаїв та традицій, сповідував римо-католицьку віру.

Дані обставини знаходять своє підтвердження в долучених до матеріалів справи архівних довідках (а.с.7-8), де зазначена національність батька позивача ОСОБА_3- "поляк".

Відповідач на зазначене звернення надав Висновок від 18.02.2015 в якому відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису про шлюб № 40 від 27.01.1962 р., в актовому запису про смерть № 751 від 12.09.1981 р. (а.с.9).

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно із п. 1, 3 Указу Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31.12.1991 № 24 (який втратив чинність 27.01.1999) національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності допускається також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу.

Відповідно до статті 22 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тобто у зв'язку з втратою чинності зазначеного Указу звужені права і свободи громадян України щодо зміни національності.

Відповідно до статті 1 та 3 Угоди про принципи співробітництва між Україною та Республікою Польща по забезпеченню прав національних меншин для досягнення цілей цієї Угоди під національними меншинами (надалі "меншини") маються на увазі відповідно:

- групи громадян України, які є поляками за національністю, та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом;

- групи громадян Республіки Польща, які є українцями за національністю та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом.

Кожна із Сторін враховує у своїй політиці законні інтереси меншин, вживає законодавчі, адміністративні та інші необхідні заходи для зберігання, розвитку їх етнічної, мовної, культурної та релігійної самобутності, недопущення на своїй території будь-якої дискримінації осіб за ознакою їх приналежності до меншини, а також будь-яких спроб асиміляції меншин проти їх волі.

Як зазначає позивач її батько за національністю поляк, що підтверджується архівними довідками. Крім того, позивач володіє польською мовою, дотримується культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків і ця культура є домінуючою в її родині, в побуті дотримується всіх польських традицій та звичаїв.

Тому, позивач і звернулась до відповідача з метою внесення останнім змін до актових записів про зміну національності з «українки» на «польку».

Згідно із статтею 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно статтей 11 та 18 Закон України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом.

Виходячи з зазначеного суд вважає неправомірною відмову, викладену у Висновку від 18.02.2015 р. відповідачем позивачу про внесення змін до актових записів про смерть та про шлюб та приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки переліченим законодавством України та міжнародними угодами встановлено право громадян України на вибір та зміну національності.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктами владних повноважень, не доведено суду правомірності його дій, щодо відмови позивачу у внесенні змін в актові записи.

Натомість позивач надав суду відповідні обґрунтування, що підтверджуються допустимими доказами у справі, щодо відмови відповідачем у вчиненні таких.

Що стосується заявлених вимог про зобов'язаня Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 2 від 07.01.1944 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_2, вказавши в графі " національність" батька ОСОБА_3 "поляк" та вказавши національність ОСОБА_2 -"полька", суд вважає,що такі не підлягають до задоволення, оскільки позивач із заявою про внесення таких змін до відповідача не зверталася.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати Висновок від 18.02.2015 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції про внесення змін до актового запису.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про шлюб № 40 від 27.01.1962 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції, на ОСОБА_3 та ОСОБА_5, змінивши в графі " національність нареченої" з « українка» на «полька».

Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про смерть № 751 від 12.09.1981 року, складеного у відділі ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції на ОСОБА_3, змінивши національність померлого з «українець» на «поляк».

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.А.Татарінова