Справа № 820/1238/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 р. № 820/1238/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника позивача - Вартанян Н.Н.,

представника відповідача - Ярош Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри" про надання дозволу на проведення позапланової перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

Чугуївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд надати дозвіл на проведення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеного аналізу діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри" контролюючим органом встановлено порушення вимог податкового законодавства. Позивачем направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження, однак підприємством надана відповідь та первинні документи не в повному обсязі, у зв'язку із чим, провести аналіз діяльності підприємства без проведення перевірки не можливо, а тому позивач просить суд надати дозвіл на її проведення.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри" перебуває на обліку як платник податків в Чугуївській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що за результатами проведеного аналізу діяльності відповідача, контролюючим органом встановлено невідповідність даних реалізації пшениці озимої у кількості 19,9933 т. Так, за даними підприємства реалізовано пшениці у кількості 277,7 т., проте, за даними єдиного реєстру податкових накладних - 297,933 т., що може свідчити про заниження обсягу постачання та суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті.

Крім того, контролюючим органом встановлено заниження врожайності деяких сільськогосподарських культур в порівнянні із середньою врожайністю по Чугуївському району, що може свідчити про заниження обсягів постачання сільськогосподарської продукції за 2015 рік.

Також, позивач зазначив, що із поданого підприємством розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого ) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2015 року, встановлена недостатня кількість трудових ресурсів.

На адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри" перевіряючим органом направлено запит від 16.02.2016 № 513/10/20-29-15-01-13 про надання інформації щодо відповідності підприємства вимогам, що висуваються для платників, які використовують спеціальний режим оподаткування діяльності в сфері сільського господарства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Листом від 01.03.2016 №01/03-1 ТОВ "Агрофірма Каяри" надало відповідь контролюючому органу на запитувану інформацію із наданням копій звітів 4-сг, 29-сг та 21-заг.

Представник позивача зазначив, що підприємством відповідь та копії первинних документів надані не в повному обсязі, у зв'язку із чим провести аналіз діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри" можливо лише у рамках проведення документальної позапланової невиїзної перевірки згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 , ст. 79 Податкового кодексу України.

Однак, суд не погоджується з даною позицією позивача з урахуванням наступного.

Суд зазначає, що відповідно до п. 78.1.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу даної норми законодавства слідує, що підставою для проведення позапланової перевірки є встановлення контролюючим органом в діяльності інших платників податків або отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, дозвіл на перевірку контролюючими органами підприємств надається, зокрема, згідно з рішенням суду.

Відповідно до п.п. 20.1.30 - 20.1.40-1 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами; звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень; звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом; звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків; звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін; звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання; звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом; звертатися до суду із заявами щодо порушення справ про банкрутство; звертатися до суду щодо застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України; звертатися до суду щодо визнання осіб пов'язаними на основі фактів і обставин, що одна особа здійснювала практичний контроль за бізнес-рішеннями іншої юридичної особи та/або що та сама фізична або юридична особа здійснювала практичний контроль за бізнес-рішеннями кожної юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори, що виникають за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Вищезазначена норма кореспондується з приписами частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Виходячи із вище наведеного, суд вважає, що перелік підстав звернення контролюючого органу до суду є вичерпним, у зв'язку із чим, контролюючий орган не наділений правом звертатися до суду з позовними вимогами про надання дозволу на проведення перевірки суб'єкта господарювання.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні адміністративного позову Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про надання дозволу на проведення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри".

Відповідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Каяри" про надання дозволу на проведення позапланової перевірки - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников