Справа № 826/14627/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представників позивача представника відповідачаБорисюк Л.П., Вівдиченко Т.Р., Петрика І.Й. Приходько К.М. Лещенка О.В., Дорошенка К.К. Сперкача С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ТРІАДА» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року ТОВ «ВКФ ТРІАДА» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 № 9.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 26.01.2015 по 30.01.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВКФ ТРІАДА» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПРАТ «ФОРУМ-АВТОСЕРВІС» () за період з 01.08.2014 по 31.08.2014 та ТОВ «ТАІР ГРУП» () за період з 01.08.2014 по 30.09.2014.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на додану вартість в загальній сумі 256 713,00 грн., в тому числі за серпень 2014 в сумі 136 260,00 грн. та вересень 2014 року в сумі 120 453,00 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 30.01.2015 № 87/26-55-22-09/30928372 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 № 9, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 320 891,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 256 713,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 64 178,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вищезазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані всі первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської діяльності.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є Податковий кодекс України.

За визначенням Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14).

Підпунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За правилами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка має містити визначені цією статтею обов'язкові реквізити.

Згідно пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Приписами пунктів 201.7, 201.8, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, формування податкового кредиту є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у частині 1 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинних документів встановлені частиною 2 цієї статті.

За визначеннями цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, будь-які документи можна вважати первинними, що є підставою для їх врахування в податковому обліку, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відтак, необхідною умовою для віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту є факт дійсного проведення господарських операцій, обумовлених відповідними угодами, що має засвідчуватись належними первинними документами.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ВКФ ТРІАДА» та ТОВ «ТАІР ГРУП» було укладено Договір поставки № 08-14/Д від 04.08.2014, предметом якого є постачання і передання у власність ТОВ «ВКФ ТРІАДА» як покупця витратних поліграфічних матеріалів.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано видаткові накладні на кожну поставку: № 5-08/14 від 05.08.2014; № 6-08/14 від 06.08.2014; № 11-08/14 від 11.08.2014; № 20/08-14 від 20.08.2014; № 26/08-14 від 26.08.2014; № 02/09-14 від 02.09.2014; № 03/09-14 від 03.09.2014; № 04/09-14 від 04.09.2014; № 4/1/09-14 від 04.09.2014; № 08/09-14 від 08.09.2014; № 9/09-14 від 09.09.2014; № 23/09-14 від 23.09.2014; податкові накладні: № 21 від 05.08.2014; № 56 від 06.08.2014; № 70 від 11.08.2014; № 71 від 04.09.2014; № 96 від 13.08.2014; № 103 від 08.09.2014; № 135 від 20.08.2014; № 181 від 26.08.2014; № 37 від 02.09.2014; № 43 від 03.09.2014; № 70 від 04.09.2014; № 71 від 04.09.2014; № 273 від 23.09.2014.

На підтвердження оплати за товар позивачем надана суду копія виписки з поточного рахунку № 1 з ПАТ «Банк Січ» у період з 05.08.2014 по 23.09.2014.

Для здійснення транспортування товарів на адресу позивача між ФОП Антонюк А.О. (експедитор-перевізник) та ТОВ «ВКФ ТРІАДА» (замовник) укладено договір № 281813 про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.08.2013.

На підтвердження факту використання поставлених ТОВ «ТАІР ГРУП» товарів у власній господарській діяльності, позивачем надано також договори на виготовлення поліграфічної продукції: 1) № 10-11/4 від 10.10.2011 з ДП «Фаберлік-Україна»; 2) № 01-14/363 від 20.01.2014 з Іноземним товариством з обмеженою відповідальністю «Фаберлік-РБ»; 3) № 02-14/368 від 17.01.2014 з ТОВ «Джилайф Імпекс».

Крім цього, на підтвердження факту використання поставлених ТОВ «ТАІР ГРУП» товарів у власній господарській діяльності, позивачем надано копії видаткових накладних, міжнародних товарно-транспортних накладних, митних декларацій форми МД-2 і МД-6.

Дослідивши подані позивачем документи на підтвердження доводів про правомірність формування ним податкового кредиту за господарськими відносинами з ТОВ «ТАІР ГРУП», колегія зазначає, що наявність лише зазначених вище документів не є достатніми доказами товарності господарських операцій, за відсутності інших документів, які відображають реальність таких операцій, з врахуванням технічних та трудових ресурсів, наявності технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, тощо.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано доказів на підтвердження фактичної поставки товару з урахуванням значної кількості та вартості товару, часу поставки (доказів транспортування, перевезення, навантаження, розвантаження, зберігання, обліку, доказів мети придбання товару в цілях господарської діяльності).

З наявних документів неможливо ідентифікувати осіб, причетних до вчинення таких операцій, так як у графі видаткових накладних «отримав» не вказано прізвище та посадове становище особи, яка була відповідальною за одержання товару на такі значні суми.

На підтвердження обґрунтованості висновків покладених в основу Акту перевірки податковим органом надано податкову інформацію щодо ТОВ «ВКФ ТРІАДА».

Так, відповідно до інформаційної бази «АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України» відсутня інформація щодо наявності у ТОВ «ВКФ ТРІАДА» та ТОВ «ТАІР ГРУП» зареєстрованих транспортних засобів.

Основними постачальниками ТОВ «ТАІР ГРУП» в серпні 2014 року є: ТОВ «МАДЖІО» - обсяг поставки на ТОВ «ТАІР ГРУП» в серпні 2014 року складає 85,5% від загальної суми; ТОВ ПРОФІТОРГСЕРВІС» - обсяг поставки на ТОВ «ТАІР ГРУП» в серпні 2014 року складає 14,5 від загальної суми.

Основними постачальниками ТОВ «ТАІР ГРУП» в вересні 2014 року є: ТОВ «ДАВЄРОН» - обсяг поставки на ТОВ «ТАІР ГРУП» в вересні 2014 року складає 93% від загальної суми; ТОВ «МАДЖІО» - обсяг поставки на ТОВ «ТАІР ГРУП» в вересні 2014 року складає 7% від загальної суми.

Проаналізувавши номенклатуру зареєстрованих в ЄРПН ТОВ «МАДЖІО» на адресу ТОВ «ТАІР ГРУП» податкових накладних, податковим органом встановлено постачання наступних товарів (вибірково): тканина з синтетичних комплексних ниток для пошиву верхнього одягу, у рулонах, білизна постільна, вудки для рибної ловлі, серветки господарські, чесалка для спини, іграшки пластикові у вигляді казкових істот, світлодіодні стрічки на самоклеючій основі, новорічні ялинкові декоративні прикраси з полімерного матеріалу (кульки та різноманітні фігурки), сумки жіночі з плечовим ремінцем, з лицьовою поверхнею з ПВХ.

Номенклатура реалізованих товарів (робіт, послуг) ТОВ «ТАІР ГРУП» на адресу ТОВ «ВКФ ТРІАДА» за серпень 2014 року - 8094 см Глянец роль (Galerie Fine), 54/86 Cat Н, 80 90 сm мат.роль (Nova Press silk), 80 80 см. Глянец роль (Star Н).

Таким чином, неможливо зробити висновок щодо джерел походження товару, який було реалізовано на адресу ТОВ «ВКФ ТРІАДА», оскільки неможливо підтвердити факт придбання вищезазначеного товару ТОВ «ТАІР ГРУП» від контрагентів-постачальників в серпні 2014 року.

Проаналізувавши номенклатуру зареєстрованих в ЄРПН ТОВ «ДАВЄРОН» на адресу ТОВ «ТАІР ГРУП» податкових накладних, податковим органом встановлено постачання наступних товарів (вибірково): сітка із скловолокна полотняного переплетення 60 г/м2, лампочки люмінесцентні компактні одноцокольні енергозберігаючі з термокатодом, москітна сітка, душеві кабіни з скляними дверцятами у розібраному стані, бетономішалки у частково розібраному стані, тканина пофарбована із синтетичних комплексних нетекстурованих ниток з поліефіру, світильники LED та люстри для освітлення житлових приміщень з недорогоцінних металів та скла, тощо.

Номенклатура реалізованих товарів (робіт, послуг) ТОВ «ТАІР ГРУП» на адресу ТОВ «ВКФ ТРІАДА» за вересень 2014 року - Папір Крафт 70г/м2 10270, 80 94 см Глянец роль (Nova Press), Папір офсетний 80/70, 65 88 см Глянец роль (Star Н), Папір офсетний 80/70.

Таким чином, неможливо зробити висновок щодо джерел походження товару, який було реалізовано на адресу ТОВ «ВКФ ТРІАДА», оскільки неможливо підтвердити факт придбання вищезазначеного товару ТОВ «ТАІР ГРУП» від контрагентів-постачальників в вересні 2014 року.

Зазначені доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, позивачем належними доказами спростовано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що податкове законодавство не містить конкретного переліку документів, які слугують підставою для відображення витрат платника у податковому обліку. Втім, відповідні документи повинні бути достовірними та достатніми для встановлення змісту господарської операції та її учасників, а тому їх перелік визначається у кожному конкретному випадку в залежності від виду операції та характеру договірних правовідносин.

Так, відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.

Як встановлено пунктом 11.7 цих Правил, перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

За змістом цих норм, товарно-транспортні накладні повинні у всякому разі бути в наявності як у покупця так і в продавця, як документи, на підставі яких відбувається оприбуткування товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 13 січня 2016 року в адміністративній справі № К/800/18340/13.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 вказаних Правил, перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

Проте, на підтвердження фактичного здійснення перевезення продукції та, відповідно, реальності поставки продукції контрагентом, під час розгляду справи не надано товарно-транспортних накладних та подорожніх листів, з яких би вбачалось перевезення продукції від контрагента до складу позивача, а отже і доказів на підтвердження поставки продукції контрагентом позивачу.

Посилання позивача на договір транспортно-експедиційних послуг складений з ФОП Антонюк А.О., який нібито підтверджує транспортування товару, колегія суддів оцінює критично, оскільки даний договір не підтверджує транспортування саме того товару, який придбавався позивачем у ТОВ «ТАІР ГРУП», а інших документів позивачем надано не було.

Колегія суддів зазначає, що інформація, яка міститься в документах первинного обліку, в силу норми частини другої ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є підставою для податкового обліку лише за умови, що вона відповідає дійсності. Поряд з цим, самі лише первинні документи, податкові накладні не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість поставки між суб'єктами, вказаними в цих документах як постачальник та покупець. Такими обставинами є відсутність у ТОВ «ТАІР ГРУП» матеріально-технічної бази, трудових ресурсів, як власних, так і залучених, об'єктивно необхідних для виробництва, закупівлі, зберігання, транспортування витратних поліграфічних матеріалів.

У спірних правовідносинах колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у спорах з подібними правовідносинами.

Так, у своїй постанові від 27.03.2012 Верховний Суд України зазначив, що «про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку».

У постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 у справі за позовом ТОВ «Ампір СВ» до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховний Суд України вказав, що «обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочинами товари поставлені саме цим контрагентом, у зв'язку з чим колегією суддів не приймаються доводи позивача щодо подальшої реалізації придбаного товару на користь інших осіб.

За наведених обставин, зібраних доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності відображення даних у податковому обліку за спірними операціями, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.02.2015 № 9 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ТРІАДА» відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк Т.Р. Вівдиченко І.Й. Петрик

Повний текст постанови складено та підписано - 12.05.2016

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Петрик І.Й.