Справа № 820/38/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 р. № 820/38/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - Рибалко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа - комунальний заклад "Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області видати паспорт громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона завернулась до Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у зв'язку із набуттям громадянства України з моменту поміщення її у дитячий заклад, проте відповідачем безпідставно відмолено їй у видачі паспорта громадянина України.

В судовому засіданні позивач та представники позивача позов підтримали, просили задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2015 ОСОБА_1 звернулась до відділу територіального підрозділу центру надання адміністративних послуг Фрунзенського району для оформлення паспорта громадянина України (а.с. 13). Разом із заявою позивач надала свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 17.08.1989, видане Сулозарською сільською радою Онезького району Архангельської області та довідки № 57 від 19.03.2014, № 45 від 13.02.2009 про навчання у період з 01.09.1996 по 19.08.2003 в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №12 Харківської міської ради

Як вбачається із вказаної заяви, позивач не заповнила пункт 8 бланку та не вказала причину видачі їй паспорта громадянина України.

03.12.2015 начальником відділу територіального підрозділу центру надання адміністративних послуг Фрунзенського району надано відповідь ОСОБА_1, відповідно до якої повідомлено позивача, що Фрунзенським районним відділом у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області заяву про видачу паспорта повернуто без виконання, у зв'язку із відсутністю документів, за якими можна встановити особу заявниці, відсутністю документів, що підтверджують громадянство України, відсутністю документів, що підтверджують факт реєстрації місця проживання заявниці чи реєстрації місця проживання її батьків (а.с. 16).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 13.04.2012 № 320 затверджено Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України.

Пунктом 1.2 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України передбачено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається територіальними підрозділами Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи) за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого.

Бездомним громадянам паспорти видаються також за місцем перебування.

Для оформлення паспорта особа подає: заяву про видачу паспорта (додаток 1) (далі - заява); свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см (фотокартки, що подаються для оформлення паспорта, мають бути виконані з одного негатива, із зображенням обличчя виключно анфас, без головного убору, виготовленими на тонкому білому або кольоровому фотопапері без кутика; для громадян, які постійно носять окуляри, обов'язкове фотографування в окулярах); платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита; довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України, а в необхідних випадках - інші документи, визначені статтею 5 Закону України "Про громадянство України" (за необхідності); паспорт громадянина України для виїзду за кордон - для громадян України, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх на проживання в Україну; посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Таким чином, чинним законодавством встановлений необхідний перелік документів для оформлення паспорта громадянина України. Проте, позивачем, документів, що підтверджують адресу проживання особи чи заяву на реєстрацію місця проживання особи, до відповідача не надано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Також не надано і документів, із яких можливо встановити належність ОСОБА_1 до громадянства України.

Судом встановлено, що на момент звернення до відділу територіального підрозділу центру надання адміністративних послуг Фрунзенського району із заявою про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_1 виповнилось 26 років.

Відповідно до п. 8 даного Порядку, щодо осіб, які вперше отримують паспорт після досягнення віку 18 років проводиться процедура встановлення особи.

Особі пропонується надати наявні документи з фотокартками. За відсутності документів, за якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або будь-яких інших осіб (не менше трьох). За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи (додаток 18).

Виходячи з обставин документування кожної конкретної особи, під час проведення процедури встановлення особи проводяться всі можливі перевірки за останнім місцем проживання (надсилаються запити до органів внутрішніх справ, МЗС України), а для осіб, які документуються вперше, - також за місцем видачі свідоцтва про народження для перевірки факту отримання повторного свідоцтва.

Проте, доказів того, що позивач зверталась до уповноваженого органу для проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 не надано.

Посилання позивача на те, що 10.02.2004 року її влаштовано до Харківського обласного притулку для неповнолітніх, правонаступником якого є комунальний заклад "Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", а тому відповідно до ст. 12 Закону України "Про громадянство України" вона стала громадянкою України з 10.02.2004 суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про громадянство України", дитина, яка є іноземцем або особою без громадянства і постійно проживає в дитячому закладі чи закладі охорони здоров'я, адміністрація яких виконує щодо неї функції опікуна або піклувальника, стає громадянином України з моменту влаштування в такий заклад, якщо її батьки померли, позбавлені батьківських прав, визнані безвісно відсутніми чи недієздатними, оголошені померлими або якщо батьки дитини, розлученої із сім'єю, не знайдені.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" у притулках для дітей тимчасово розміщуються діти віком від 3 до 18 років, які опинились у складних життєвих обставинах. Діти можуть перебувати в притулку для дітей протягом часу, необхідного для їх подальшого влаштування, але не більш як 90 діб.

Як вбачається із довідки комунального закладу "Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" №12-04/376 від 31.03.2015, ОСОБА_1 у період з 10.02.2004 по 18.04.2004 перебувала у Харківському обласному притулку. Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 постійно проживала у Харківському обласному притулку не надано, так само, як і доказів того, що батьки ОСОБА_1 позбавлені батьківських прав, визнані безвісно відсутніми чи недієздатними, оголошені померлими або не знайдені відсутні.

Крім того, листом від 14.04.2016 №08-42/616/16 служба у справах дітей Фрунзенського району повідомила, що питання щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не розглядалось, рішення суду про позбавлення батьківських прав до служби не надходили.

Суд зазначає, що питання, пов'язані з опікою та піклуванням вирішуються на підставі Правил опіки та піклування, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05.1999 року.

Так, відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 Правил опіки та піклування, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Доказів щодо того, що Харківський обласний притулок було призначено опікуном ОСОБА_1 позивачем не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, викладене, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні зави про видачу паспорта громадянина України не дотримано всіх вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа - комунальний заклад "Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников