Справа № 804/16192/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняВербного Д.С.,
представника позивача Ковалевської В.В.,
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судове засідання 02.03.2015 не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, яка міститься в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі наказу від 10.09.2015 № 963 Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Промграфіка» з питань дотримання податкового законодавства під час проведення фінансово-господарських взаємовідносин з ПП «Торговий Центр «Безлюдівський» (код ЄДРПОУ 3210063) за період з 01.07.2013 по 31.12.2013, та подальшої реалізації товарів, робіт, послуг, результати якої оформлені актом від 24.09.2015 № 3221/22-05/37805040.
Згідно з висновками означеного акта встановлено, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ПП «Торговий центр «Безлюдівський», їх вид, обсяг, якість та розрахунки, відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій.
Зазначені висновки перевіряючих ґрунтуються на тому, що згідно з аналізом господарської взаємодії позивача із ПП «Торговий центр «Безлюдівський», під час якої підприємствами декларувалося надання останнім послуг із переддрукарської підготовки матеріалів для написання книги: набір тексту, сканування, фотографування, збір матеріалів для написання книг, корекція та ретуш зображень та ін., встановлено неможливість фактичного надання таких послуг, з огляду на те, що у ПП «Торговий центр «Безлюдівський» відсутнє необхідне обладнання, штат підприємства у вказаний період складав дві особи, відсутнє придбання необхідних послуг по ланцюгу постачання у контрагентів - постачальників, натомість задекларовано придбання інших груп товарів, а саме: цукор, соняшник, пшениця, пам'ять комп'ютерна, косметика по догляду за волоссям та ін.. Придбання послуг, які в подальшому реалізовані позивачу, зазначеним підприємством не декларувалося, фактично надані послуги позивачем оплачені так і не були.
Суд погоджується із висновками відповідача, зробленими в акті перевірки від 24.09.2015 №3221/22-05/37805040 щодо не спрямованості правочину, укладеного між позивачем та ПП «Торговий центр «Безлюдівський» на реальне настання правових наслідків, з огляду на таке.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Між позивачем (замовником) та ПП «Торговий центр «Безлюдівський» (виконавцем) укладені договори про надання послуг: від 01.07.2013 № 010713, від 02.07.2013 № 0207, від 02.07.2013 № 020713.
Відповідно до умов означених договорів ПП «Торговий центр «Безлюдівський» взяло на себе зобов'язання:
- зі збору матеріалів для написання книги, написанню тексту для книги (140 стор.);
- із фотографування (не більше 500 зображень) згідно затвердженому переліку об'єктів, сканування зображень, наданих замовником, первинної обробки матеріалів, розробки принципового макету, ретушування та корекції кольору зображень, набору та літературного редагування текстів, дизайну, комп'ютерної верстки, переддрукарської підготовки видання (книга 140 стор., тверда палітурка, обкладинка - глянцева ламінація, суперобкладинка);
- із фотографування, розробки макета, дизайну, переддрукарської підготовки.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності в цілому, а відтак і в кожній господарській операції, з яких складається господарська діяльність платника.
Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України ( далі - ПК України), розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню в податковому обліку.
Слід зазначити, що платник, плануючи господарську діяльність, повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів. Тому мотивація суб'єкта господарювання при вступі у господарські правовідносини повинна ґрунтуватися на тому, що розмір очікуваного доходу від господарської операції повинен бути істотним у порівнянні з розміром очікуваної податкової вигоди.
Для цього необхідно встановити, чи були зазначені операції (за умови досягнення поставлених завдань) спрямовані на одержання прибутку; чи було досягнуто платником заплановану мету господарських операцій та у разі її недосягнення встановити, які фактори перешкодили цьому; чи були у платника об'єктивні економічні підстави, не пов'язані з отриманням податкових переваг, для виконання цих операцій; чи було визначено платником ринкові ризики, супутні цим операціям; чи було фактично виділено платником кошти на виконання цих операцій; чи були співрозмірні залучені платником кошти та ресурси для виконання цих операцій з отриманим доходом з точки зору господарської розумності, відповідності дій суб'єкта господарювання звичаям ділового обороту.
При цьому, при визначенні податкових наслідків розглядуваних операцій необхідно враховувати, що ділова мета господарської операції є недобросовісною у разі домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг, тощо) над комерційною метою.
Суд критично оцінює первинні документи, складені між позивачем та ПП «Торговий центр «Безлюдівський» як належні докази на підтвердження реальності настання наслідків фінансово-господарської діяльності позивача із контрагентом -виконавцем, з огляду на таке.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Судам необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів, тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно - правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Відповідно до умов вищенаведених договорів про надання послуг, ТОВ «Промграфіка» надавало виконавцеві вихідні дані ( п. 2.2. договорів від 01.07.2013 № 010713, від 02.07.2013 № 0207, від 02.07.2013 № 020713, саме на підставі яких останнім здійснювалися відповідні роботи.
Отже, передумовою виконання робіт ПП «Торговий центр «Безлюдівський» мало бути надання замовником відповідного завдання у формі вихідних даних.
Позивачем до суду надані вихідні дані: від 10.07.2013 до договору від 01.07.2013 №010713; вихідні дані від 11.07.2013 до договору від 02.07.2013 №0207 та вихідні дані від 11.07.2013 до договору від 02.07.2013 № 020713, проте такі документи судом не приймаються до уваги, оскільки під час перевірки контролюючому органу вони не надавалися, про що зазначено на сторінці 5 акту перевірки від 24.09.2015 № 3221/22-05/37805040, у зв'язку із чим згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України вважаються такими, що вони були відсутні у платника податку.
На підтвердження отримання кінцевого результату від ПП «Торговий центр «Безлюдівський» та виконання ним взятих на себе зобов'язань, позивачем надано копію друкованого видання «140 років «Придніпровська залізниця. Сторінки Історії», однак даний друкований матеріал жодним чином не може підтверджувати виконання робіт/надання послуг саме ПП «Торговий центр «Безлюдівський», оскільки його видавником, який вказаний на обкладинці значиться «Промграфіка» (а.с. 198, т. 1).
Згідно з відомостями, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) судом встановлено, що Приватне підприємство «Торговий центр «Безлюдівський» (ідентифікаційний код юридичної особи 32101063) зареєстроване як юридична особа 09.07.2002 Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції. Видами діяльності вказаного підприємства є: Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний) (код КВЕД 46.19); Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21); Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами (код КВЕД 46.32); Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (код КВЕД 46.49); Неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); Вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).
Такі види діяльності за КВЕД як: Друкування іншої продукції (18.12); Інші види видавничої діяльності (код КВЕД 58.19) у ПП «Торговий центр «Безлюдівський» відсутні.
У той же час, згідно відомостями, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) судом встановлено, що видами діяльності ТОВ «Промграфіка» є: Виробництво паперових канцелярських виробів (код КВЕД 17.23); Друкування іншої продукції (основний) (код КВЕД 18.12); Виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг (код КВЕД 18.13); Інші види видавничої діяльності (код КВЕД 58.19); Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (код КВЕД 73.12); Спеціалізована діяльність із дизайну (код КВЕД 74.10).
Таким чином, друкарська та видавнича діяльність є профільною діяльністю позивача, що також підтверджується Статутом ТОВ «Промграфіка», затвердженим рішенням засновника № 1 від 08.09.2011, який міститься в матеріалах справи.
Під час перевірки наявності фізичних, технічних та технологічних можливостей ПП «Торговий центр «Безлюдівський» судом встановлено, що у штаті вказаного підприємства у період взаємодії з позивачем обліковувалося дві особи, залучення третіх осіб до виконання робіт для ТОВ «Промграфіка» Приватним підприємством «Торговий центр «Безлюдівський» не декларувалося.
Орім того, як встановлено в акті перевірки від 24.09.2015 № 3221/22-05/37805040 податкова звітність з податку на прибуток та фінансовий звіт за 2013 рік ПП «Торговий центр «Безлюдівський» до податкового органу не надавалися, таким чином судом не встановлена наявність у зазначеного контрагента - виконавця технічних та технологічних можливостей для фактичного виконання робіт за договорами від 01.07.2013 № 010713, від 02.07.2013 № 0207, від 02.07.2013 № 020713 на адресу ТОВ «Промграфіка».
Під час встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку, судом встановлено та не заперечується позивачем, що оплата за послуги по договорам від 01.07.2013 № 010713, від 02.07.2013 № 0207, від 02.07.2013 № 020713 на адресу ПП «Торговий центр «Безлюдівський» ТОВ «Промграфіка» з 2013 року здійснена не була.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у цій справі суд витребовував у ПП «Торговий центр «Безлюдівський» письмові пояснення та документальне підтвердження того, яким чином здійснювалося виконання договорів від від 01.07.2013 № 010713, від 02.07.2013 № 0207, від 02.07.2013 № 020713, пояснення стосовно осіб, які виконували означені роботи і т.і., проте на адресу суду повернувся поштовий конверт від ПП «Торговий центр «Безлюдівський» із відміткою поштового відділення про повернення, у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
З урахуванням вищевикладеного та з огляду на встановлено судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про безтоварність господарських операцій позивача з придбання послуг по переддрукарській підготовці для написання книги у ПП «Торговий центр «Безлюдівський» за договорами про надання послуг від 01.07.2013 № 010713, від 02.07.2013 № 0207, від 02.07.2013 № 020713.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт/послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком.
Суд відмічає, що з метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Слід також зазначити, що за умови доведеності податковим органом, що платник при укладенні правочинів та виконанні господарських операцій діяв без належної обачливості та, виходячи з обставин такого укладення та виконання, знав або повинен був знати про порушення, допущені контрагентами, податкова вигода за такими операціями має бути визнана необґрунтованою. Відтак, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 по справі № К/800/3230/13, номер судового рішення в ЄДРСР 38692797).
Під час розгляду справи судом не встановлено руху активів в процесі господарської взаємодії ТОВ «Промграфіка» із ПП «Торговий Центр «Безлюдівський», на підставі чого суд дійшов висновку, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи та надані позивачем на підтвердження здійснення правочинів із ПП «Торговий Центр «Безлюдівський» є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаним підприємством не є реальними, з огляду на те, що судом не встановлений сам факт їх здійснення контрагентом позивача.
Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази того, що оскаржене податкове повідомлення - рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. Водночас, позивач не довів обставини на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Згідно зі ст. 94 КАС України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 94, 159 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 09 березня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова