Справа № 802/4050/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 травня 2016 р. Справа № 802/4050/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р. М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1І.) із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації (далі - відповідач, Управління) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевіркою достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" Крижопільською об'єднаної державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області встановлено, що ОСОБА_1 у декларації вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади". За результатами перевірки та з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 податковим органом складений Висновок №244/7/1704 від 19.11.2015 "Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" на підставі якого, як наслідок, відповідачем на виконання вимог п. 7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України прийнятий наказ №98 від 20.11.2015 "Про звільнення ОСОБА_1І.". На переконання позивача, оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду із наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ №98 від 20.11.2015, який виданий начальником Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1І з посади головного державного соціального інспектора відділу по нагляду за призначенням та виплатою адресних грошових допомог, пільг, пенсій та компенсаційних виплат Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного соціального інспектора відділу по нагляду за призначенням та виплатою адресних грошових допомог, пільг, пенсій та компенсаційних виплат Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації з дня звільнення, а саме з 20.11.2015;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував лише проти задоволення вимоги щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., решту позовних вимог визнав.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та у їх сукупності суд прийшов до висновку, що вимоги позивача належить задовольнити частково з огляду на наступне.

ОСОБА_1 працював в Управлінні праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації на посаді головного державного соціального інспектора відділу по нагляду за призначенням та виплатою адресних грошових допомог, пільг, пенсій та компенсаційних виплат Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації з 01.09.2009 та відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" був державним службовцем.

Томашпільським відділенням Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на підставі запиту Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА та наданої декларації про майно доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік проведено перевірку відомостей, визначених п.2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки відповідачем складений Висновок №244/7/1704 від 19.11.2015, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних ОСОБА_1 у Декларації.

20.11.2015 начальником Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації прийнято наказ №98 "Про звільнення ОСОБА_1І." з 20.11.2015 у зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 11).

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд керується наступними мотивами.

Одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про очищення влади" особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч. 10 ст. 5 Закону).

На виконання ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Вмотивований висновок, у якому встановлена недостовірність або невідповідність хоча б по одному із критеріїв, є підставою для звільнення особи із займаної посади.

Поряд із цим, як вбачається із аналізу Вищого адміністративного суду України практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України "Про очищення влади", саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону про очищення влади в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у деклараціях, доходам, отриманим із законних джерел.

Так, судом встановлено, що оскаржуваний наказ прийнято на підставі Висновку Томашпільського відділення Крижопільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 19.11.2015 №244/7/1704.

Не погоджуючись із вказаним висновком, ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом. Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 20.01.2015 у справі №802/4053/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016, адміністративний позов ОСОБА_1 до Томашпільського відділення Крижопільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку задоволено повністю та скасовано оскаржуваний Висновок від 19.11.2015 №244/7/1704.

Згідно з положеннями ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням скасовано висновок, на підставі якого відповідачем прийнято наказ №98 від 20.11.2015 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного соціального інспектора відділу по нагляду за призначенням та виплатою адресних грошових допомог, пільг, пенсій та компенсаційних виплат Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації, суд приходить до висновку, що наказ є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

Водночас, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного соціального інспектора відділу по нагляду за призначенням та виплатою адресних грошових допомог, пільг, пенсій та компенсаційних виплат Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації починаючи з дати припинення державної служби з 21.11.2015.

Визначаючись щодо дати з якої належить поновити позивача на займаній посаді суд зазначає наступне.

У прохальній частини позову ОСОБА_1 просить суду поновити його на займаній посаді з 20.11.2015.

Відповідно до ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обовязків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

В наказі про звільнення зазначено "звільнити 20 листопада 2015 року", тобто позивач вважається звільненим з наступного дня після того, з якого відбулось звільнення. Виходячи з цього, оскільки наказ про звільнення датований 20.11.2015, то ОСОБА_1 вважається звільненим з 21.11.2015.

Вказане підтверджується і п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29 липня 1993 року № 58, де прямо зазначається, що "днем звільнення вважається останній день роботи".

Приймаючи рішення в даній справі, суд також керувався постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року, із змінами, відповідно до якої, діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Щодо позовної вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 235 КзПП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з абз. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (далі Порядок), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки № 949 про доходи від 25.14.2016 (а. с. 74), виданої управлінням, сума доходу ОСОБА_1 за період з вересня по жовтень 2015 року становить 2519,91 грн., середньомісячна заробітна плата становила 2410, 32 грн.

Згідно наданої представником відповідача довідки про доходи середній заробіток позивача за один день періоду вимушеного прогулу становить 109,56 грн. (1118,84 грн. (виплата за вересень 2015 року) + 1401,07 грн. ( виплата за жовтень 2015 року)/ 23 (кількість фактично відпрацьованих робочих днів в вересні та жовтні 2015 року).

У судовому засіданні позивач погодився із зазначеною сумою середньоденного заробітку у розмірі 109,56 грн.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що кількість робочих днів періоду вимушеного прогулу від дати звільнення 21.11.2015 по 05.05.2016 (з урахуванням листів Мінсоцполітики про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 та 2016 роки) становить 114 робочих днів. Відтак, сума до виплати за вимушений прогул становить 12 489,84 грн. - (109,56 грн. * 114 робочих днів). Разом з тим, при визначені суми щодо стягнення суд враховує, що позивачу при звільненні не нараховувались компенсаційні виплати, а також не отримував інших соціальних вплат від органів працевлаштування.

Крім того, оскільки нарахування та виплата заробітної плати на час звільнення з державної служби позивачу проводились Управлінням праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації, то і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу має відбуватись за рахунок коштів цієї установи.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 зазначеної Постанови передбачено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З аналізу зазначеного слідує, що для прийняття судом рішення про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити причинний зв'язок моральних страждань з діями заподіювача таких страждань.

Мотивуючи свої вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000 грн. позивач зазначив, що незаконним звільненням останньому була заподіяна моральна шкода, яка виразилася душевними стражданнями, порушенням сну, нервово-емоційним станом, загостренням хвороб.

Враховуючи, що встановити причинно-наслідковий зв'язок з протиправними діями відповідача та хворобливим станом позивача неможливо, а також відсутність доказів погіршення стану здоров'я ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що посилання позивача на погіршення його здоров'я у зв'язку із незаконними діями відповідача не є достатніми. Відтак, у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного та з огляду на визнання відповідачем частини позовних вимог, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково, а саме визнати протиправним та скасувати наказ №98 від 20.11.2015 "Про звільнення ОСОБА_1І.", поновити позивача на займаній посаді та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплат заробітної плати у відносинах публічної служби, у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на зазначене вище, суд доходить висновку, що постанову в частині поновлення на посаді позивача та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць необхідно звернути до негайного виконання.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст. 94 КАС України зі сторін спору не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ №98 від 20.11.2015 "Про звільнення ОСОБА_1І.".

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного соціального інспектора відділу по нагляду за призначенням та виплатою адресних грошових допомог, пільг, пенсій та компенсаційних виплат Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації з 21.11.2015.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.11.2015 по 05.05.2016 включно у розмірі 12 489 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) гривень 84 копійки з відрахуванням всіх обов'язкових платежів до бюджету.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна