Справа № 200/24976/15-а
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/433/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому зазначає, що він працює на посаді першого заступника голови Дніпропетровської обласної ради та є посадовою особою місцевого самоврядування. Як одержувач пенсії за віком, з 01.10.2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, та до 01.04.2015 року одержував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та (або) державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року N213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015 року, внесено зміни в частину 4 статті 37 ЗУ «Про державну службу», а саме: "тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим законом, пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. На підставі вищезазначеного йому з 01.04.2015 року була припинена виплата пенсії.

Позивач посилається на те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N213-VIII визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Враховуючи те, що відповідний закон не прийнято, то з 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» є скасованими. Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій він працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у звязку з чим передбачені п.4 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» підстави для невиплати йому пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати йому раніше призначеної пенсії відсутні.

Зважаючи на викладене, він 22.10.2015 року звернувся до відповідача з проханням поновити йому з 01.06.2015 року виплату раніше призначеної пенсії та виплатити суму недоотриманої пенсії. Листом від 02.11.2015 року № А-107 відповідач повідомило його про неможливість таких виплат.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови в поновленні в виплаті пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», та просить зобов'язати відповідача поновити йому з 01 червня 2015 року виплату пенсії, призначеної відповідно до ЗУ «Про державну службу» та виплатити суми недоотриманої пенсії.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді першого заступника голови Дніпропетровської обласної ради та є посадовою особою місцевого самоврядування.

Як одержувач пенсії за віком, з 01.10.2011 року позивач перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, та до 01.04.2015 року одержував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та (або) державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року N213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015 року, внесено зміни в частину 4 статті 37 Закону України «Про державну службу», а саме: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього закону у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим законом, пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

На підставі вищезазначеного позивачу з 01.04.2015 року була припинена виплата пенсії.

Разом з цим, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 N213-VIII визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, якими пенсії призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи те, що відповідний закон не прийнято, то з 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» є скасованими.

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає підстав для призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у звязку з чим передбачені п.4 ст. 37 Закону України «Про державну службу» підстави для невиплати йому пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачеві раніше призначеної пенсії відсутні.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

З посиланням на викладене, позивач 22.10.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з заявою, в якій просив поновити йому з 01 червня 2015 року виплату раніше призначеної пенсії та виплатити суму недоотриманої пенсії.

Листом від 02.11.2015 №А-107 Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська повідомило позивача про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N213-VIII від 02.03.2015, який набрав чинності 01.04.2015 року, внесено зміни до частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну службу», а саме: «тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім окремих категорій громадян), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України N213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено наступне: "у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються в тому числі відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні позивачеві виплати пенсії, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своє сімї.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про державну службу» державні службовці мають право на соціальний і правовий захист відповідно до свого статусу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадова особа місцевого самоврядування має право на соціальний і правовий захист.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Згідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ обмежує конституційні права позивача на достатній життєвий рівень та соціальний захист. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують змість та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

У звязку з наведеним суд вважає, що дії відповідача щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 в виплаті пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», є протиправними, а тому позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача поновити позивачу з 01 червня 2015 року виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» та виплатити суми недоотриманої пенсії. Відповідачем будь-яких доказів в спростування вимог позивача суду не надано.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати по справі в сумі 487 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.11,12,158,159,160,163,183-2 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 в виплаті пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська поновити з 01.06.2015 року виплату пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», та виплатити суму недоотриманої пенсії, починаючи з 01.06.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по справі в сумі 487 грн. 20 коп. з рахунку бюджетних асигнувань Дніпропетровської міської ради.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Кудрявцева