Справа № 820/11739/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 квітня 2016 р. № 820/11739/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

пр. відповідача - Блудової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Харківській області, Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області, третя особа: Професійна спілка атестованих працівників Органів внутрішніх справ України, про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- зобов'язати Головне управління МВС України в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу № 1 роти № 4 батальйону патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області;

- стягнути з відповідача - Головного управління МВС України в Харківській області, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, по вині роботодавця з 06.11.2015 року по день поновлення на роботі, та повним розрахунком заробітної плати вважати день прийняття рішення судом;

- стягнути з відповідача - Головного управління МВС України в Харківській області, на мою користь, надбавку у розмірі 144960 грн.;

- стягнути з відповідача - Головного управління МВС України в Харківській області, на користь ОСОБА_1, надбавку у розмірі 72480 грн.;

- стягнути з відповідача - Головного управління МВС України в Харківській області, на користь ОСОБА_1, відпускні у розмірі 193272,45 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ 08.05.1998 року на посаду інспектора патрульної служби взводу № 1 роти № 4 батальйону патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. Згідно витягу з наказу № 681 о/с від 06.11.2015 року за п. 63 «З» (через скорочення штату) позивач був звільнений з займаної посади, про що було зроблено запис у трудовій книжці. Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що йому не був в повному обсязі наданий розрахунок бухгалтерії ГУ МВС України в Харківській області та не надана рівноцінна посада для подальшого його працевлаштування в ОВС України, його звільнення незаконне. Згідно розрахунку позивача заборгованість складає: 1) надбавка (посадовий оклад * на кількість років проходження служби та помножається на 100% =640 грн.* 226,5 місяців) складає 144960 грн.; 2) надбавка (посадовий оклад * на кількість років проходження служби та помножається на 50% = 320 грн. * 226,5 місяців) складає 72480 грн.; 3) відпускні (посадовий оклад що разом складає 640 грн. на міс, то за 40 діб відпустки він складає 853 грн. 30 коп. * 226,5 міс.) складають 193272,45 коп.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, Головного Управління МВС України в Харківській області, Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області, в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд у задоволення позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень зазначила, що Наказом МВС України від 04.09.2015 №1071, який оголошено наказом ГУМВС України в Харківській області від 30.09.2015 №1201, по ГУМВС здійснені організаційно-штатні зміни, згідно з якими скорочені всі посади у батальйоні патрульної служби - підрозділі, який був підпорядкований Харківському міському управлінню ГУМВС України в Харківській області. 30.09.2015 позивачем складено рапорт про ознайомлення його з наказом ГУМВС від 30.09.2015 № 1201 щодо скорочення всіх посад в підрозділі, де він проходив службу. 07.11.2015 р. набув чинності Закон України «Про Національну поліцію». 04.11.2015 ГУМВС також було підготовлено та розіслано до всіх органів і підрозділів службову телеграму за № 7/14726, де зазначалось про необхідність написання рапорту про призначення на посаду до Головного управління Національної поліції в Харківській області. Однак, позивач від написання такого рапорту відмовився, про що тимчасово виконуючий обов'язки командира батальйону ОСОБА_3 доповів начальникові ГУМВС України в Харківській області рапортом від 05.11.2015. Також 05.11.2015 у відношенні позивача було складено атестацію, де зазначено, що він займаній посаді відповідає та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ через скорочення штатів. З вказаною атестацією позивач ознайомився, з висновком погодився, про що свідчить його власноручний підпис. 06.11.2015 в ГУМВС України в Харківській області виданий наказ № 681 о/с, яким позивача звільнено з ОВС за п. 63 «З» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - через скорочення штатів. 12.11.2015 позивачем отримані документи необхідні до видачі при звільненні, про що складено власноручно розписку. Вказане свідчить, що звільнення позивача відбулось відповідно норм чинного законодавства. Що стосується вимог стягнення надбавок та відпускних, то вказані вимоги представник відповідача вважає безпідставними.

Представник третьої особи, Професійна спілка атестованих працівників Органів внутрішніх справ України, в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності суду не надавав.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ Наказом № 20 о/с 08.05.1998 року на посаду інспектора патрульної служби взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області (а. с 14-16).

Наказом ГУ МВС України в Харківській № 681 о/с від 06.11.2015 року старшого прапорщика міліції ОСОБА_1, інспектора патрульної служби взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, з виплатою компенсації за 10 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році звільнено за п. 63 «З» (через скорочення штатів) (а.с.17).

З матеріалів справи вбачається, що наказ про звільнення позивача було винесено на підставі рапорту т.в.о. командира БПС ХМУ ГУ від 05.11.2015 р.

Наказом МВС України від 04.09.2015 № 1071, який оголошено наказом ГУМВС України в Харківській області від 30.09.2015 № 1201, по ГУМВС здійснені організаційно-штатні зміни, згідно з якими скорочені всі посади у батальйоні патрульної служби - підрозділі, який був підпорядкований Харківському міському управлінню ГУМВС України в Харківській області.

30.09.2015 позивачем, ОСОБА_1, було складено рапорт про ознайомлення з наказом ГУМВС від 30.09.2015 № 1201 щодо скорочення всіх посад в підрозділі, де він проходив службу.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що критерії правомірності рішень та діянь суб'єкта владних повноважень викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

07.11.2015 набував чинності Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів і установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. 9 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Так, 04.11.2015 ГУМВС було підготовлено та розіслано до всіх органів і підрозділів службову телеграму за № 7/14726, де зазначалось про необхідність написання рапорту про призначення на посаду до Головного управління Національної поліції в Харківській області. Однак, позивач від написання такого рапорту відмовився, про що тимчасово виконуючий обов'язки командира батальйону ОСОБА_3 доповів начальникові ГУМВС України в Харківській області рапортом від 05.11.2015.

05.11.2015 у відношенні позивача було складено атестацію, де зазначено, що він займаній посаді відповідає та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ через скорочення штатів. З вказаною атестацією позивач ознайомився, з висновком погодився, про що свідчить його підпис.

Пунктом 10 Закону «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

06.11.2015 в ГУМВС України в Харківській області виданий наказ № 681 о/с, яким позивача звільнено з ОВС за п. 63 «З» Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - через скорочення штатів.

12.11.2015 позивачем отримані документи необхідні до видачі при звільненні, про що складено розписку

Вказане свідчить, що звільнення позивача відбулось відповідно до норм чинного законодавства.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення надбавок та відпускних, то суд ззазначає наступне.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, будучи особою молодшого начальницького складу, тому відносно нього розповсюджувач норми спеціального законодавства, а саме Закон України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою КМУ від 29.07.1991 № 114, та інші нормативно-правові акти, що регламентували діяльність органів внутрішніх справ. Норми Кодексу законів про працю та Закону України «Про оплату праці» відносно позивача не розповсюджувались.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачені законодавством про працю норми її оплати порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Так, нарахування і виплата грошового забезпечення позивача здійснювались відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року №205/14896 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.5. Інструкції підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначені на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Відповідно до п. 2.5.1. Інструкції особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов'язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугою років.

Згідно довідки, наданої УФЗБО, ОСОБА_1 було встановлено наступне грошове забезпечення: посадовий оклад - 580 грн., оклад за спеціальним званням - 65 грн., надбавка за вислугу років 30% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням - 193,5 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % від вказаних трьох складових - 419,25 грн., а також премія у розмірі 152,25% - 1914,92 грн.

Таким чином, оскільки позивач за посадою не відносився до осіб, яким можливе нарахування 100 відсоткової надбавки, його вимога про незаконне не нарахування цієї надбавки є безпідставною.

Відповідно до п. 3.6.1.Інструкції особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки (чергові та додаткові, короткострокові, соціальні, у зв'язка з вагітністю та пологами), виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, встановленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день вибуття у відпустку.

Відпустку позивач за 2015 рік використав, тому не має права на компенсацію за невикористану відпустку.

Оскільки позивач на день звільнення мав вислугу 18 років, йому було нарахована одноразова грошова допомога при звільненні з урахуванням утримання військового збору у розмірі 28125,72грн., яка платіжним дорученням від 16.12.2015 № 1030 була зарахована на його зарплатну картку.

Що стосується вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час, як він зазначає, вимушеного прогулу, то вона не підлягає задоволенню, оскільки звільнення відбулось за його згодою.

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Харківській області, Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області, третя особа: Професійна спілка атестованих працівників Органів внутрішніх справ України, про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення суми - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2016 року.

Суддя Тітов О.М.