Справа № 611/12/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р.Справа № 611/12/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Мельнікова Л.В., Лях О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року по адміністративній справі №611/12/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській областіпро визнання неправомірними дій Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Барвінківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд (з урахуванням уточнених позовних вимог а.с.65-68):

визнати неправомірними дії начальника, заступника та інших службових осіб Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області - ОСОБА_2, ОСОБА_3, в частині порушення ними вимог ст.. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 і п.6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086, щодо продовження провадження за протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 280037 відносно ОСОБА_1 після закінчення строків, визначених ст.. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення та незаконного вилучення відповідачами і неповернення ОСОБА_1 вилученого посвідчення водія серія НОМЕР_1;

зобов'язати відповідачів повернути незаконного вилучене посвідчення водія серія НОМЕР_1.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику. ( а.с.12-14).

За наслідками апеляційного перегляду, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. ( а.с. 29, 30-31).

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 06квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.115-116,117-120).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі. (а.с.127-129).

Апелянт наголошує на допущеному порядку встановлених ст.ст.27, 30, 31 КАС України вирішення питання судом першої інстанції щодо заявленого самовідводу судді.

Крім того, апелянт наголошує на неврахуванні положень ст.247 КУпАП, п.4, 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення, затвердженого ПКМУ №1086 від 17.12.2008 р. щодо продовження провадження за протоколом про адмінправопорушення відносно позивача після спливу строку, визначеного ст.38 КУпАП та незаконного вилученого та не повернення посвідчення водія. Судом не надано юридичної оцінки доказам щодо відсутності в його діях складу адмінправопорушення, та як наслідок відсутності підстав для застосування заходів забезпечення провадження у справі про адмінправопорушення, як то вилучення посвідчення водія та відсутності запису про це в протоколі.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Від Барвінківського РВ надійшло письмові заперечення проти апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Розгляд справи просили провести у їх відсутність. Колегія суддів вважає. Що неявка в судове засідання осіб, не є перешкодою для розгляду та вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволенняз наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 05 серпня 2015 року інспектором ВДАІ м. Барвінкового ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 по відношенні до ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 №280037 за порушення п.2.3 б, 13.1 ПДРУ, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП. При складанні вказаного протоколу ОСОБА_1 відмовився від підпису. В Графі «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав» є підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За постановою судді від 25 серпня 2015 року матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повертався на доопрацювання до відділення державтоінспекції з обслуговування м. Барвінкового і Барвінківського району ГУМВС України в Харківській області.

17 грудня 2015 року вказаний матеріал за постановою судді повторно повертався на доопрацювання до Барвінківського ВП (м. Барвінкове) Ізюмського ВП (м. Ізюм) ГУ Національної поліції України в Харківській області.

05 січня 2016 року за постановою судді по справі №611/1102/15-п адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.69). Посвідчення водія, вилучене у ОСОБА_1. підлягає за судовим рішенням поверненню.

Зазначена постанова суду першої інстанції, залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 11.03.2016 року (77-78).

З огляду на положення ч.4 ст.72 КАС України, фактичні обставини встановлені цими судами щодо правових наслідків про відсутність діяння передбаченого ст.124 КУпАП та вчинення його позивачем не підлягають доказуванню.

Здійснюючи апеляційний перегляд постанови суду, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з предмету заявлених вимог, що складають суть позову та об'єкт захисту прав позивача від неправомірних, на думку позивача, дій суб'єктів владних повноважень, ОСОБА_1. просить визнати неправомірними дії начальника, заступника та інших службових осіб Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області - ОСОБА_2, ОСОБА_3, щодо порушення ними

вимог ст.. 247 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (надалі-Інструкція);п.6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086 (Порядок),

що виразилось у продовженні провадження за протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 280037 відносно ОСОБА_1 після закінчення строків, визначених ст.. 38 КУпАП та незаконного вилучення відповідачами і неповернення ОСОБА_1 вилученого посвідчення водія серія НОМЕР_1.

Належним способом захисту своїх порушених прав, позивач обрав для себе шляхом зобов'язання відповідачів повернути посвідчення водія серія НОМЕР_1, яке було вилучено внаслідок складання протоколу про адмінправопорушення по ст.124 КУпАП.

Тобто, правовій оцінці підлягають дії визначених позивачем, в якості відповідачів посадових осіб суб'єктів владних повноважень щодо відповідності їх визначених позивачем положень законодавства, що мали місце та виникли в межах справи про адміністративне правопорушення, тобто відповідність дій вимогам закону.

Питання щодо складання протоколу про адмінправопорушення, застосування заходів забезпечення справи про адмінправопорушення, розгляд справи та прийняття рішень по відповідним категоріям, безпосередньо за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як справа із своїми особливостями, врегульовано положеннями цього ж Кодексу та іншими актами, що складають частину законодавства, що регулює відповідні правовідносини.

Так, питання пов'язанні з підвідомчістю розгляду справ про скоєння правопорушення передбачене ст.124 КУпАП, входить до компетенції суду.

Як було встановлено, розгляд справи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 здійснене відповідними судами, за правилами КУпАП.

В той же час питання, що пов'язані із застосуванням заходів забезпечення адмінпровадження, повернення вилучених документів та інші пов'язані з цим, дії (бездіяльність) рішення відповідних органів, є компетенцією та здійснюється за правилами адмінюрисдикції, з урахуванням особливостей КУпАП.

Так, відповідно до ст. 260 КУпАП (заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення), у випадках, прямо передбачених законами України, з метою забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу, тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово вилученого посвідчення водія не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком, є «Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення», згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1086.

Відповідно до цього Порядку, у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі (п.4).

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили видається водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС (п.5).

Як вбачається із санкції ст.124 КУпАП, вона передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на відповідний строк від 6 місяців до 1 року.

Як вже було встановлено за матеріалами справи, то 05.08.2015 року після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася між водіями транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_5, на позивача був складений протокол із вилученням його водійського посвідчення. Позивачу було видане тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про вилучення посвідчення водія, в протоколі помилково зафіксовано не було.

Колегія суддів, з огляду на вищенаведені норми, не вбачає протиправності тимчасового вилучення водійського посвідчення ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди, що відбулося 05.08.2015 року. Колегія суддів звертає увагу та зазначає, що питання вилучення посвідчення водія при наявності обставин, що вказують на вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, є обов'язковим, та ці норми носять імперативний характер.

При чому, колегія суддів зазначає також, що встановлення факту події та складу адміністративного правопорушення передбачене ст.124 КУпАП, є компетенцією суду. А тому, інспектор, що здійснював тимчасове вилучення такого посвідчення, був позбавлений можливості щодо надання оцінці наявності або відсутності складу адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, це не було його компетенцією на цій стадії. До його компетенції належали повноваження із вилучення посвідчення, а тому доводи апелянта щодо не надання юридичної оцінки судом першої інстанції доказам про відсутність в діях ОСОБА_1 05.08.2015 року складу адмінправопорушення, та як наслідок відсутності підстав для застосування заходів забезпечення провадження у справі про адмінправопорушення, як то вилучення посвідчення водія та відсутності запису про це в протоколі, є безпідставними.

Щодо інших доводів апелянта та вимог, що складають предмет позову, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як вже було встановлено, ОСОБА_1 вказує на допущенні порушень відповідачами вимог ст.. 247 КУпАП, Інструкції та п.6 Порядку № 1086, що виразилось у продовженні провадження за протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 280037 відносно позивача після закінчення строків, визначених ст.. 38 КУпАП та незаконного вилучення відповідачами і неповернення ОСОБА_1 вилученого посвідчення водія серія НОМЕР_1. Тобто, позивач пов'язує порушення його прав із закінчення строків накладання адмінстягнення.

Виходячи із правового аналізу вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що з боку відповідачів жодних порушень передбачених ст.247 КУпАП не було.

В даному випадку, вирішення питання, в тому числі після повернень судом адмінматеріалів відносно ОСОБА_1 на доопрацювання, як то, закінчення провадження по справі про адмінправопорушення шляхом закриття, внаслідок закінчення на момент розгляду справи, строків передбачених ст.38 КУпАП, що в свою чергу виключає можливість накласти адмінстягнення, або закриття з підстав відсутності складу адмінправопорушення є пререготивою саме судового органу, який здійснював розгляд цієї справи по ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 Сторона відповідача, не зважаючи на встановлені ст.38 КУпАП строки, була позбавлена правової можливості вирішити питання щодо такого закриття. До того ж, таке провадження вже було розпочато та тривало.

Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо строків накладання адмінстягнення та заходи забезпечення провадження у справах про адмінправопорушення не зважаючи на їх взаємну складову в системі суспільних відносин, в той же час є різними за своєю юридичною природою та правовим навантаженням.

Щодо інших доводів з приводу допущених порушень відповідачами положень Інструкції та Порядку, в контексті ст.247 КУпАП, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 10Інструкції № 1395, яка підлягає застосуванню після набуття законної сили з 13.11.2015 року, після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа до територіального органу Національної поліції України.

Також, пунктом 6 Порядку встановлено, що тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві: за заявою водія у разі, коли суд не прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із наведених Інструкції та Порядку щодо повернення посвідчення водія, положення останніх узгоджуються з ч.2 ст.165-1 КУпАП, а саме зазначені норми вказують на необхідність звернення відповідної особи, у якої вилучили посвідчення водія, до територіального органу Національної поліції України за видачею йому вилученого документу у випадку, якщо суд, який здійснює розгляд справи про адмінправопорушенняне прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія відповідного права керування, або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення.

Як було встановлено за матеріалами справи, вирішення питання щодо ОСОБА_1 стосовно скоєння ним 05.08.2015 року правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, було вирішено фактично лише за судовими рішеннями від 05.01.2016 року, та 11.03.2016 року. В той же час, згідно довідки Барвінківського відділення поліції за період з 05 серпня 2015 року по 06 листопада 2015 року; з 06 листопада 2015 року по 06 квітня 2016 року, ОСОБА_1 з проханням повернення посвідчення водія не звертався.

Беззаперечних доказів того, що позивач ОСОБА_1 дійсно звертався до відділення поліції із відповідною заявою з питань отримання посвідчення водія і йому було відмовлено у його поверненні, тобтодотримався вимог вищенаведених правових актів, що регулюють спірні правовідносини звиконання необхідних умов для повернення, позивачем до суду не надано. Натомість, представник відділення поліції надав докази, що позивач взагалі з питань отримання посвідчення, не звертався.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку, дотримання свого обов'язку з боку суб'єкта владних повноважень щодо повернення тимчасово вилученого посвідчення водія, після спливу відповідного строку, нерозривно взаємопов'язано, з дотриманням з боку позивача свого обов'язку щодо звернення з приводу такого повернення документу.

Не дотримання таких обов'язкових умов з боку позивача, унеможливлювало повернення з боку відповідача вилученого посвідчення водія в межах справи про адмінправопорушення. Тобто, в даному випадку будь-якої протиправності дій не вбачається.

Також, колегія суддів звертає увагу та наголошує на тому, що питання щодо повернення посвідчення водія вилученого у ОСОБА_1 вже було вирішене за судовим рішенням, постановою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05.01.2016 року по справі №611/1102/15-п, яке набуло законної сили.

З огляду на наведене, жодних правових підстав для зобов'язання відповідача повернути вилучене посвідчення водія серія НОМЕР_1 не має.

Крім того, колегія суддів вважає також зазначити, що з боку позивача є не доведеним, що саме начальником та заступником Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області - ОСОБА_2, ОСОБА_3, були вчинені дії, що виразилися у допущенні порушень наведених позивачем нормативно - правових актів. Інший суб'єктний склад службових осіб цього органу визначений позивачем, в якості відповідачів взагалі є не конкретизованим, та є невизначеним колом осіб, хоча позивач сформував свої вимоги не конкретно до відповідного органу, як відповідача суб'єкта владних повноважень, а посадових осіб Барвінківського відділення Балаклійського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області. Як правильно зазначено судом, позивачем в даній частині не конкретизовано, саме по відношенню до яких осіб заявлено позов та в чому полягала їх неправомірність дій.

Також, в межах заявлених позовних вимог до ГУ Національної поліції в Харківській області взагалі не сформовано будь-яких вимог позивача.

Судом першої інстанції надана обґрунтована оцінка питанню щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення від 05.08.2015 року в графі «тимчасово вилучені документи» запису про вилучення посвідчення водія. Зазначений недолік в протоколі пов'язаний з технічною помилкою, інспектором вказана графа не була заповнена. В матеріалах протоколу в графі «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав», є підпис позивача, який цього не заперечував. Тобто, сам факт вилучення, не заперечується сторонами.

В цьому зв'язку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказане порушення не має правового значення для вирішення справи по суті і не приймає до уваги з цього приводу посилання позивача, як на підставу у задоволенні позову. Крім того, позивач сам вказував, що посвідчення водія у нього було вилучено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апелянта на допущеному порушенні порядку, вирішення питання судом першої інстанції стосовно заявленого самовідводу судді, колегія суддів зазначає наступне.

Питання щодо підстав, порядку подання заяв самовідводу, та вирішення цього питання врегульовано положеннями ст.ст.27, 30, 31 КАС України.

Так, положеннями ст.27 КАС України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Стаття 30 КАС України встановлює, що за наявності підстав, зазначених устаттях 27 - 29 цього Кодексу,суддя,зобов'язані заявити самовідвід. 2. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвідособами, які беруть участь у справі. 3. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заявляти самовідвід після цього дозволяється лише у разі, якщо про підставу самовідводу стало відомо після початку судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, після заявлених самовідводів суддями Барвінківського районного суду, та автоматичного перерозподілу цієї судової справи, справа була передана до судді Черних Е.А., який прийняв рішення про відкриття провадження у справі від 23.02.2016 року та призначив розгляд справи на 04.03.2016 року. До початку судового розгляду, 04.03.2016 року суддею було заявлене про самовідвід, про що свідчить також письмова заява, та відповідно суддя вийшов до нарадчої кімнати для вирішення цього питання.

Порядок вирішення питання про відвід (самовідвід), врегульовано ст.31 КАС України.

Відповідно до цієї статті, у разі заявлення відводу (самовідводу) суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у справі (ч.1).

Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Заява про відвідкільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів (ч.2).

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи (ч.3).

Як вбачається з тих же матеріалів справи, журналу,звукозапису, після виходу з нарадчої кімнати, суддею відізвана своя заява про самовідвід. Будь-яких процесуальних рішень -ухвал з цього приводу не постановлялось. (а.с.39-41,47-48).

В даному випадку судом першої інстанції при вирішення питання про самовідвід слід було дотриматися вимог ст.31 КАС України щодо постановлення ухвали за наслідками такого вирішення, тому як встановлена певна форма вирішення його, а саме шляхом прийняття ухвали. Ніяких інших форм та вирішення у інший спосіб, як то подання заяви про повернення раніше поданої заяви про самовідвід, тобто про відкликання заяви, процесуальним законодавством не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає допущеним порушенням судом першої інстанції вимог ст.31 КАС України.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

В той же час, колегія суддів зазначає, щобули відсутні підстави для самовідводу суддею Черних Е.А., та його заяву про самовідвідсуд апеляційної інстанції вважає необґрунтованою. В даному випадку, допущення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених вимог, у задоволенні яких було відмовлено.

А тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової про задоволення позовних вимог, з підстав допущених порушень норм КАС України, що регулюють вирішення питання самовідводу.

Крім того, в даному випадку, жодних наведених правових підстав із перелічених в ст.202 КАС України, що дають підстави для скасування постанови та прийняття нової про задоволення позовних вимог, при допущенні порушення з приводу помилкового не прийняття ухвали з питання самовідводу, немає. В даному випадку, не кожне порушення процесуального законодавства допущене судом першої інстанції надає правові підстави для скасування постанови та ухвалення нового, наслідком якого є задоволення вимого позивача. В даному випадку оформлення неналежним чином вирішеного питання із самовідводу, не вплинуло на суть рішення.

Такі висновки узгоджуються з приписами ч.1 ст.200 КАС України.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-залишити без задоволення.

Постанову ХарківськогоБарвінківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року по адміністративній справі № 611/12/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Лях О.П.