Справа № 826/17292/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Вівдиченко Т.Р.,
Собківа Я.М.,
При секретарі:Присяжній Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Інжиніринг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Інжиніринг» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Інжиніринг» пред'явило позов до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.08.2015 № , № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, співробітниками Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Інжиніринг» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р.

За результатами перевірки складено акт від 09.07.2015 року №637/26-54-22-05-10/37688610 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення вимог: п. 44.1 п.44.6 ст.44, п.135.4 пп. 135.5.4 п.135.5 ст.135 п.138.2 п.138.4 п. 138.8 п.138.10 ст. 138. пп. 139.1.9. п.139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено: заниження податку на прибуток підприємства що підлягає сплаті до бюджету всього на суму 2997220,0 грн.; п.44.4 пп. 44.6 ст.44 п. 185.1 ст. 185, п, 188.1 ст. 188, п. 198.1, п, 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1 та н.200.2 ст.200. Податкового Кодексу України ТОВ «Олл Інжиніринг», завищено суму податкового кредиту і податку на додану вартість за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р. всього на суму 2333778,00 грн.; п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не відображення в податкових розрахунках, (форма №1 ДФ) виплат грошових коштів фізичним особам-підприємцям. Відповідальність за вказане порушення настає згідно з пп. 119.2 ст. 119 ПКУ № 2755-VI; п. 2.8, н. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 р.

На підставі Акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 03.08.2015 року: № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 520 000 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток вартість на загальну суму в розмірі 3 700 939 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 2 960 751 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 740 188 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток вартість на загальну суму в розмірі 2 645 070 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 2 116 056 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 529 014 грн.

Вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованим, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкових повідомлень-рішень відповідачем суду доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (далі - ПК) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не можуть підлягати включенню до складу витрат платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК).

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу та ін.

Отже, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об'єкт оподаткування.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дронго» (Виконавець), з іншої сторони, укладено Договір на надання послуг №02/04-12Тр від 02.04.2012 року (надалі - Договір №02/04-12Тр).

У відповідності до п. 1.1 - п. 2.3 Договору №02/04-12Тр Виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги спецтехнікою Замовнику, а Замовник зобов'язується оплатити надані послуги, що передбачені цим договором. Виконавець несе витрати на паливно-мастильні матеріали та проводить технічне обслуговування механізмів, які надаються в послуги. Обсяги наданих Виконавцем послуг визначаються відповідно до актів наданих послуг. Вартість послуг визначається у рахунках-фактурах. Оплата заявлених послуг проводиться за фактично надані послуги на підставі належно оформлених рахунків-фактур та актів наданих послуг протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання акта наданих послуг за звітний місяць, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. За згодою сторін можливий інший порядок розрахунків.

В підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду банківські виписки; акти наданих послуг, податкові накладні.

Що стосується висновків суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи рахунків-фактур та доказів надання спецтехніки, позивачем надано пояснення, а саме: види та назва техніки, яка використовувалась за наведеними договорами, види робіт, які виконувались зазначеною технікою та на якому саме об'єкті використовувалась зазначена техніка.

Колегія суддів зазначає, що у позивача не було можливості надати первину документацію пов'язану з договорами в повному обсязі з огляду на те, що її частина, зокрема оригінали та копії договорів та рахунків-фактур була вилучена під час обшуку, що підтверджується протоколом обшуку із переліком вилучених документів.

Між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дронго» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договори на виконання підрядних робіт: № 01/11-12СО від 01.11.2012 року (надалі - Договір № 01/11-12СО) та № 01/11-12СД від 01.11.2012 року (надалі - Договір № 01/11-12СД).

За змістом Договори (Договір № 01/11-12СО та Договір № 01/11-12СД) є ідентичними та з зазначенням одного і того ж об'єкта, виключенням є вартість наданих робіт.

У Відповідності до п. 1.1 - п. 1.3 Договорів, за цим Договором Підрядник зобов'язується власними та залученими силами і засобами, матеріалами на свій ризик по замовленню Замовника та відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, Державних будівельних норм і правил виконати та здати Замовнику комплекс будівельно-монтажних робіт на об'єкті «Роботи по реконструкції будівлі під елеваторний комплекс потужністю 94 тис. т ТОВ "Гермес Трейдінг" в м. Світловодськ Кіровоградської обл.,. вул. Лісозаводська, 1А», (далі - Об'єкт) згідно Договору, а Замовник зобов'язується прийняти і своєчасно оплатити ці роботи. За цим договором Підрядник виконує роботи у відповідності з наданою Замовником проектною документацією. Підрядник виконує роботи, які є предметом цього Договору, в повному обсязі, передбаченому проектно-кошторисною документацією.

Згідно з п. 6.1 Договорів сторони підтверджують, що Підрядник забезпечений в повному обсязі дозвільною та проектно-кошторисною документацією, необхідною для виконання робіт в повному обсязі та ознайомлений зі змістом, видами, обсягами робіт.

Тобто, в даному випадку, підписанням договору сторони фактично підтвердили передачу проектної документації та будівельної ділянки в момент підписання договору.

В підтвердження виконання умов Договорів позивачем надано суду банківські виписки; довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за листопад 2012 року, акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за листопад 2012 року, податкові накладні.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів: довідок про вартість виконаних будівельних робіт та актів приймання виконаних будівельних робіт, підрядник виконував роботи виключно власними силами, а тому висновки відповідача та суду першої інстанції щодо відсутності доказів передачі будівельних матеріалів колегія суддів вважає помилковими.

Також, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дронго» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договори на виконання підрядних робіт: №03/09-13О від 03.09.2013 р. № 19/09-13019.09.2013 р.; № 02/05-12К від 02.05.2012 р.; №03/10-13 від 03.10.2013 р.; №03/10-13 АПК від 03.10.2013 р.; №09/09-13 від 09.09.2013 р.; №20/06-13 від 20.06.2013 р.; №24/06-13 від 24.06.2013 р.; №27/06-13 від 24.06.2013 р.; №26/11-12 від 26.11.2012 р.; №0/09-13 Тр від 09.09.2013 р.. Вищезазначені Договори є ідентичними за виключенням об'єктів, щодо яких виконувалися будівельні роботи, та вартості наданих робіт.

В підтвердження виконання умов Договорів позивачем надано суду банківські виписки, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні, акти надання послуг.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 6.1 вищезазначених Договорів сторони підтверджують, що Підрядник забезпечений в повному обсязі дозвільною та проектно-кошторисною документацією, необхідною для виконання робіт в повному обсязі та ознайомлений зі змістом, видами, обсягами робіт. Отже, підписанням договору сторони фактично підтвердили передачу проектної документації та будівельної ділянки в момент підписання договору.

Судом першої інстанції зазначено, що згідно п. 1.1 Договору № 19/09-130 Підрядник повинен здійснити роботи з перевезення плит дорожніх на об'єкті «Реконструкція Печанівського КХП, збільшення елеваторної ємності в с. Печанівка, Романівського району, Житомирської області» та п. 1.1 Договору Договір №0/09-13 Тр з перевезення паль на об'єкті «Підприємство з виробництва комбікормів в с.Оліївка Житомирської області», проте, за змістом даний договір є не про перевезення, а на проведення будівельних робіт.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, між сторонами укладено змішаний договорів, що повністю відповідає чинному законодавству України.

Що стосується висновків суду першої інстанції про відсутність виконаних робіт на час виписаних податкових накладних по договорам №03/10-13 АПК, №26/11-12К, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Як пояснив представник позивача та вбачається із матеріалів справи, позивачем було здійснено попередню оплату, на яку, відповідно до вказаної статті, і були виписані податкові накладні.

В підтвердження виконання умов Договорів позивачем надано суду акти надання послуг, податкові накладні.

Щодо посилань суду першої інстанції на відсутність деяких реквізитів в актах наданих послуг та інших, з яких не можливо встановити реальність передання техніки, колегія суддів зазначає, що формальні недоліки первинних документів, а саме: відсутність певних реквізитів або тієї чи іншої інформації повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи, а перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції, адже наявні у матеріалах справи докази, які досліджені судом, повною мірою підтверджують рух активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача.

Аналогічної позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2015 року у справі № К/800/42017/14, постанові Вищого адміністративного суду України від 03.02.2016 року у справі № К/800/49856/15, Постанові Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 у справі К/800/1217/13.

Також, між позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вельф Дім» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договори на виконання підрядних робіт: №03/07-14 від 03.07.2014 р. (надалі - Договір №03/07-14); №04/07-14 від 04.07.2014 р. (надалі - Договір №0/07-14). Вищезазначені Договори є ідентичними за виключенням об'єктів та вартості наданих робіт.

У відповідності до п. 1.1 - 1.3, за вищезазначеними Договорами, за цим Договором Підрядник зобов'язується власними та залученими силами і засобами, матеріалами на свій ризик по замовленню Замовника та відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, Державних будівельних норм і правил виконати та здати Замовнику будівельно-монтажні роботи на об'єкті будівництва.

В підтвердження виконання умов Договорів Позивачем надано суду банківські виписки, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за липень 2014 року, акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 за липень 2014 року; податкові накладні.

Згідно з п. 6.1 Договорів сторони підтверджують, що Підрядник забезпечений в повному обсязі дозвільною та проектно-кошторисною документацією, необхідною для виконання робіт в повному обсязі та ознайомлений зі змістом, видами, обсягами робіт.

Тобто, в даному випадку, підписанням договору сторони фактично підтвердили передачу проектної документації та будівельної ділянки в момент підписання договору.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК» ПРАЙМ» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договори на виконання підрядних робіт: №12/07-14 від 12.07.2014 р. (надалі - Договір №12/07-14).

У відповідності до п. 1.1 - 1.3 Договором №12/07-14, за цим Договором Підрядник зобов'язується власними та залученими силами і засобами, матеріалами на свій ризик по замовленню Замовника та відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Державних будівельних норм і правил виконати та здати Замовнику будівельно-монтажні роботи на об'єкті будівництва.

В підтвердження виконання умов Договорів позивачем надано суду банківські виписки, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні.

Між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія «Мангусті» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договори на виконання підрядних робіт: №11/03-14О від 11.03.2014 р. (надалі - Договір №11/03-14О); №12/05-14 від 12.05.2014 р. (надалі - Договір №12/05-14), у відповідності до п. 1.1 - 1.3, за Договором №12/05-14, за цим Договором Підрядник зобов'язується власними та залученими силами і засобами, матеріалами на свій ризик по замовленню Замовника та відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Державних будівельних норм і правил виконати та здати Замовнику будівельно-монтажні роботи на об'єкті будівництва.

В підтвердження виконання умов Договорів позивачем надано суду банківські виписки, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Логан Груп» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір на виконання підрядних робіт №18/07-14К від 18.07.2014 р. (надалі - Договір №18/07-14К), умови якого є ідентичними попереднім договорам.

В підтвердження виконання умов Договорів позивачем надано суду банківські виписки, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні.

Судом першої інстанції наголошено, що Поточний рахунок TOB «Логан Груп» № 2601 в ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» МФО 307424. відповідно до інформації і Податкового блоку, відкритий 01.08.2014р. Проте, номер поточного рахунку TOB «Логан Груп» зазначений в договорі між ним та Позивачем від 18.07.2014 № 18/07-14К, тобто більш ніж за 20 діб до відкриття поточного рахунку, що в свою чергу свідчить про те, що позивач та його контрагент не могли знати наперед, який буде відкритий рахунок, а отже, можна зробити висновок, що договори складені заднім числом».

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до Статті 181 ГК України « 1. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. 2. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. 3. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору».

Як пояснив представник позивача, у даному випадку, після проведених попередніх переговорів, позивачем було надіслано проект договору, викладений як єдиний документ своєму контрагенту - TOB «Логан Груп». В свою чергу, TOB «Логан Груп», погодившись з його умовами, оформило його у відповідності до чинного законодавства (до договору було внесено дані, які були відсутні у позивача - банківські реквізити) та один примірник повернуло позивачу.

Колегія суддів зазначає, що право чи обов'язок TOB «Олл Інжиніринг» щодо перевірки належності наданих (заповнених) реквізитів контрагента законодавством не передбачено.

Позивачем також наголошено, що проект договору надсилався контрагенту 18.07.2014 року (дата договору). Проте, законодавством передбачено строк для погодження проекту договору між сторонами - 20 днів з моменту одержання договору. У даному випадку саме протягом цього строку контрагентом Позивача - «Логан Груп» і було відкрито рахунок та зазначено у проекті договору.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Строй» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір на виконання підрядних робіт (виконання робіт з улаштування монолітних залізобетонних фундаментів на об'єкті будівництва) №11/02-14О від 11.02.2014 р. (надалі - Договір №11/02-14О).

В підтвердження виконання умов Договорів Позивачем надано суду довідку про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/, акт приймання виконаних будівельних робіт, податкова накладна.

Щодо висновків суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази передання контрагенту Позивача проектної документації, відсутні докази передання будівельного майданчика (ділянки) та відсутні докази передання будівельних матеріалів, що є обов'язковим згідно умов Договорів (п.3.1, п. 6.1, п. 9.4 Договорів), колегія суддів зазначає, що згідно з п. 6.1 Договору сторони підтверджують, що Підрядник забезпечений в повному обсязі дозвільною та проектно-кошторисною документацією, необхідною для виконання робіт в повному обсязі та ознайомлений зі змістом, видами, обсягами робіт.

Тобто, в даному випадку, підписанням договору сторони фактично підтвердили передачу проектної документації та будівельної ділянки в момент підписання договору.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів: довідок про вартість виконаних будівельних робіт та актів приймання виконаних будівельних робіт, підрядник виконував роботи виключно власними силами, а тому висновки відповідача та суду першої інстанції щодо відсутності доказів передачі будівельних матеріалів колегія суддів вважає помилковими.

Також, позивачем надано суду в підтвердження господарської діяльності з ТОВ «Степ Бізнес Компані» рахунки на оплату по замовленням, банківські виписки, акти наданих послуг, видаткові накладні, податкові накладні.

Крім того, позивачем отримано товар від ТОВ «Світ Кондиціонерів Інженірінг», в підтвердження отриманого товару позивачем надано суду наступні документи: рахунки-фактури №0622/03 К від 22/06/2012 р. (товар Кондіціонер Midea MOU-150HR зовн. Блок) на загальну суму з ПДВ 170 820 грн.; банківська виписка; видаткова накладна №120702 на загальну суму з ПДВ 170 80 грн.; податкова накладна на загальну суму з ПДВ 170 820 грн.

Також, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_6 (Продавець), з іншої сторони, укладено Договори купівлі-продажу: №120Грт/78К від 30.05.2012 р. (надалі - Договір №120Грт/78К); №130Грт/84К від 25.06.2012 р. (надалі - Договір №130Грт/84К).

В підтвердження виконання умов договорів позивачем надано: Специфікація №1 від 30/05/2012 до договору №120Грт/78К; банківські виписки; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні.

Щодо стосується відсутності довіреностей на отримання товару, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих, і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99: «Довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.»

Згідно п. 15 Інструкції, відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають права підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

Крім того, відсутність довіреностей не свідчить про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, адже наявні у матеріалах справи докази, які досліджені судом, повною мірою підтверджують рух активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача.

Аналогічної позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 03.02.2016 року у справі № К/800/49856/15.

Позивачем надано суду в підтвердження отримання послуг від ТОВ «Спецтехнокомплекс» акти наданих послуг (послуги екскаватора - навантажувача JCB 3CX), податкові накладні та банківські виписки.

Щодо відсутності доказів транспортування техніки та доказів того, де використовувалася дана техніка та за яких умов дана техніка використовувалася, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто (ст.. 902 ЦК України).

Отже, позивачем було замовлено послуги будівельної техніки, які і були надані виконавцем - ТОВ «Спецтехнокомплекс» та оплачені позивачем.

Між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «Позитив Транслайн» (Продавець), з іншої сторони, укладено Договір поставки №91-П від 20.09.2012 року (надалі - Договір №91-П).

У відповідності до п. 1.1 - п. 2.5 Договору №91-П, Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим Договором, продати та доставити Покупцю замовлений товар, а саме: пісок річковий, щебінь, відсів тощо відповідно до прайс-листа Постачальника, а Покупець зобов'язується своєчасно прийняти замовлений Товар та здійснити його оплату на умовах даного Договору. Загальна вартість Договору визначається сумарною вартістю всіх виконаних Виконавцем і прийнятих Замовником заявок протягом терміну дії Договору. Покупець зобов'язується купити, тобто прийняти у власність та своєчасно оплатити вартість Товару (партію Товару) за умовами цього Договору. Покупець надає замовлення Постачальнику, в якому зазначає асортимент, номенклатуру, асортимент, комплектність Товарів, продаж якого здійснюється Постачальником. Передача Товару (партії Товару) Покупцю здійснюється згідно видаткових накладних та/або товаротрансопортних накладних, в яких зазначається номер та дата рахунку-фактури на замовлений Товар (партію Товару). Надання Покупцем замовлення Постачальнику, надсилання Постачальником рахунку-фактури Покупцю та надання Покупцем згоди на прийняття Товару (партії Товару) за договором та рахунком-фактурою може здійснюватися за допомогою факсу або електронної пошти. Видаткові накладні мають містити оригінальні підписи уповноважених представників Сторін та мають бути засвідчені печатками Сторін. Видаткові накладні виписуються у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін. Загальна кількість товару, що поставляється за цим Договором, визначається на підставі письмових або усних заявок Покупця, в яких вказується: дата постав, кількість товару, номенклатура товару, адреса поставки, при необхідності погодинний графік поставки.

В підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду банківські виписки, видаткові накладні, податкові накладні.

Крім того, сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ампір СВ» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач зазначає, що між ним, як Покупцем було придбано у ФОП ОСОБА_7 (Продавець) наступний товар та в підтвердження надано наступні документи: Рахунки-фактури (на товар - паливо дизельне), банківські виписки, видаткові накладні, податкові накладні.

У даному випадку позивач придбавав у ФОП ОСОБА_7 товар - паливо дизельне ЄВРО.

Представником позивача пояснено, що придбання даного товару було пов'язано із тим, що TOB «Олл Інжиніринг» відповідно до договорів на виконання підрядних робіт № 10/06-13 від 10.06.2013 року та № 25/06-13 від 25.06.2013 року, укладених із TOB «Панда» виконувало будівництво зернового елеватору потужністю 70 тис. тон одночасного зберігання (зерна пшениці) по вул.50 років Жовтня, 218 в м.Котовськ Одеської області. Саме для забезпечення будівельної техніки, необхідної для виконання вищезазначених договорів, паливно-мастильними матеріалами TOB «Олл Інжиніринг» і придбавало у ФОП ОСОБА_7 відповідний товар. Позивач також зазначив, що місце здійснення діяльності ФОП ОСОБА_7 - АЗС знаходилась поряд з об'єктом будівництва, тому отримання товару - палива дизельного ЄВРО відбувалось безпосередньо за місцем його продажу, що відповідно не передбачає використання таких первинних документів як - товарно-транспортна накладна та подорожній лист для підтвердження факту отримання товару.

Колегія суддів зазначає, що реквізит «Отримано» в видаткових накладних оформлений підписом директора та печаткою підприємства. Згідно даних ЄДР ФОП ОСОБА_7 припинено підприємницьку діяльність 22.10.2014 року (Номер запису: 5010007), тобто після повного виконання своїх зобов'язань по взаємовідносинах з TOB «Олл Інжиніринг».

Щодо посилань суду першої інстанції на відсутність деяких реквізитів в первинних документах, колегія суддів зазначає, що формальні недоліки первинних документів, а саме: відсутність певних реквізитів або тієї чи іншої інформації повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи, а перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції.

Доводи відповідача, підтримані судом про безтоварний характер проведених операцій з підстав ненадання позивачем товарно-транспортних накладних колегія суддів не може визнати обґрунтованими, позаяк за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання платником податків товару та його використання у власній господарській діяльності, як у даній ситуації, ненадання транспортної документації не може бути достатньою підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з огляду на те, що відповідною документацією має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, зокрема в ухвалі від 24 вересня 2015 року у справі № К/800/56219/14.

Колегія суддів зазначає, що право платника податків на формування в податковому обліку витрат і податкового кредиту з ПДВ зумовлено юридичним складом, до якого належать такі юридичні факти, як реальність придбання платником податків у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податків;підтвердження необхідними первинними документами ( у тому числі податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг)).

При цьому податкове законодавство не встановлює переліку первинних документів, складанням яких повинні оформлюватися ті чи інші операції. Відповідні первинні документи повинні містити всі необхідні реквізити, визначені ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про здійснену господарську операцію та бути носіями достовірних відомостей про таку операцію, її учасників.

Також суттєве значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента. Отже, під час дослідження обсягу податкових прав і обов'язків платника за господарською операцією суд не повинен обмежуватися перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а повинен оцінити всі докази в сукупності та взаємозв'язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції.

Аналогічна позиція міститься в Постанові ВАСУ від 10.06.2015 року в справі № К/800/17762/13.

За результатами дослідження таких документів у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про їх достатність для підтвердження дійсного виконання угод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Також необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007р. у справі «І'нтерсплав проти України»).

Щодо посилання податкового органу на відсутність реального характеру зазначеного правочину через неспроможність контрагенту його виконання у зв'язку з відсутністю належних ресурсів, то суд апеляційної інстанції вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено кількість працівників контрагентів та конкретно визначених ресурсів в тому числі і складських приміщень, які повинні були бути у контрагента для виконання передбачених вказаним договором операцій.

Отже, обов'язок щодо доказування наявності необхідних ресурсів для здійснення господарської операції покладається на відповідача.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, зокрема в ухвалі від 17.06.2015 року у справі № К/800/32742/14, від 04.08.2014 року у справі К/800/56643/13.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, прийнятого в порядку ст. 551 Господарського кодексу України щодо встановлення підробної реєстрації контрагентів, втрачених документів або реєстрацію на осіб, які не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, а також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій, а отже податкові повідомлення-рішення від 03.08.2015 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині визнання нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 03 серпня 2015 року, слід зазначити наступне.

Під час перевірки встановлено, що 20.02.2013 р. була здійснена видача готівкових коштів у сумі 140000,00 грн. фізичній особі ОСОБА_8 (про що свідчить квитанція від 20.02.2013 р. № 1602 та квитанція від 20.02.2013 р. № 1600). Зазначена касова операція оформлена видатковим касовим ордером від 20.02.2013 № 2 на суму 140 000,00 грн., який не підтверджений підписом одержувача.

Колегія суддів зазначає, що у Видатковому касовому ордері від 20.02.2013 року за № 2 на суму 140 000, 00 гривень та Видатковому касовому ордері від 13.05.2014 року за № 242 на суму 120 000, 00 гривень в графі підстава зазначено: здача готівки в банк.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637 (Далі по тексту - Положення).

Пунктом 3.1 Положення передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно з п. 3.4 Положення видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Пункт 3.10 глави 3 Положення НБУ № 637 визначає: « ... У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. ... Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються. У касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, електронними платіжними засобами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі тощо), реквізит «Одержав» або «Прийнято від» не заповнюється».

Аналіз наведеної вище норми права дає підстави стверджувати про те, що не заповнюється реквізит касового ордеру «Одержав» або «Прийнято від» у випадку, якщо він оформлюється на загальну суму проведених підприємством касових операцій (здавання готівки до банку).

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05 серпня 2014 року у справі № К/800/58403/13.

У даному випадку, у видаткових касових ордерах від 20.02.2013 року за № 2 на суму 140 000, 00 гривень та від 13.05.2014 року за № 242 на суму 120 000, 00 в графі підстава зазначено: здача готівки в банк.

Суми готівки, зазначені у наведених вище ордерах це загальні суми проведених Товариством касових операцій відповідно за 20.02.2013 року, що підтверджується сторінкою 2 касової книги та за 13.05.2014 року, що підтверджується сторінкою 20 касової книги.

З огляду на що колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог та приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 03 серпня 2015 року.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Інжиніринг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Інжиніринг» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03.08.2015 № , № та № .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Собків Я.М.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Вівдиченко Т.Р.