Справа № 808/358/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року о 12 год. 17 хв.Справа № 808/358/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Крамаренка А.А.,

відповідача - Абаєва Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин»

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» (далі - позивач, ПАТ «ЗБОМ») до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, Токмацька ОДПІ), в якому позивач просить суд скасувати вимогу про сплату боргу від 07.12.2015 №Ю-769-23.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана вимога не відповідає вимогам п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України (далі - ПК), оскільки в ній відсутні відомості про акт перевірки, на підставі якого вона складена, та відсутні відомості про дату набрання даною вимогою чинності. Крім того, позивачем узгоджено недоїмку в сумі 19492,71 грн, а також йому відомо про штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску на суму 7 645,31 грн., однак підстави виникнення недоїмки в іншій частині на суму 44244,77 грн. позивачу не відомі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додатково зазначив, що на адресу позивача не надходили відповідні рішення відповідача про нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 44244,77 грн., що, на його думку, свідчить про необґрунтованість та протиправність оскаржуваної вимоги. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що у зв'язку з несвоєчасною сплатою нарахованого єдиного внеску до позивача у відповідності до вимог чинного законодавства застосовані штрафні санкції та нарахована пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску, у зв'язку з чим прийняті відповідні рішення, які направлялись на адресу позивача у відповідності до вимог чинного законодавства. Станом на 07.12.2015 згідно облікової картки позивача за ним обраховувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску, у зв'язку з чим відповідачем винесено оскаржувану вимогу. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях та пояснив, що в даному випадку перевірка правильності обчислення та сплати позивачем єдиного внеску не проводилась, що зумовлює відсутність посилань в оскаржуваній вимозі на акт перевірки. Відсутність у вимозі дати набрання чинності пояснює тим, що вимога набирає чинності через 10 днів після її отримання платником, а тому на момент отримання оскаржуваної вимоги позивачем вона не була чинною. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити таке.

Судом встановлено, що ПАТ «ЗБОМ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 04.08.1995 року, використовує у своїй діяльності працю фізичних осіб, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

07 грудня 2015 року Токмацькою ОДПІ складено та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-769-23, якою позивача зобов'язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 71382,79 грн., в т.ч. недоїмка - 19492,71 грн., штрафи - 37066,63 грн. та пеня - 14823,45 грн.

Не погодившись з визначеною у вимозі сумою недоїмки зі сплати єдиного внеску, а також вважаючи, що форма вимоги не відповідає положенням п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом №2464-VI.

Пунктом 4 ст.8 Закону №2464-VI (тут і в подальшому - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, крім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частинами 2, 5 ст.9 Закону №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.7 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно з п.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Пунктом 1 ч.10 ст.9 Закону №2464-VI визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст.12 Закону №2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску

Відповідно до п.6 ч.1 ст.13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.14 Закону №2464-VI органи доходів і зборів зобов'язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 13 ст.25 Закону №2464-VI визначено, що нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до п.14 ст.25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09 вересня 2015 року Василівським відділенням Токмацької ОДПІ прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме:

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 2132,36 грн. та нараховано пеню в розмірі 481,34 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 1973,13 грн. та нараховано пеню в розмірі 784,21 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 1933,82 грн. та нараховано пеню в розмірі 340,45 грн.

Крім того, 02 жовтня 2015 року Василівським відділенням Токмацької ОДПІ прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме:

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 4832,92 грн. та нараховано пеню в розмірі 2778,93 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 2086,49 грн. та нараховано пеню в розмірі 417,30 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 3486,08 грн. та нараховано пеню в розмірі 1104,60 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 3303,52 грн. та нараховано пеню в розмірі 2159,56 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 3271,35 грн. та нараховано пеню в розмірі 49,07 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 4586,25 грн. та нараховано пеню в розмірі 1995,02 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 2367,50 грн. та нараховано пеню в розмірі 426,15 грн.;

№, яким до ПАТ «ЗБОМ» застосовано штраф в розмірі 7093,21 грн. та нараховано пеню в розмірі 4286,82 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що вищевказані рішення були направлені на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення та отримані уповноваженою особою позивача 21.10.2015 (а.с.22). При цьому суд зазначає, що ані представником позивача, ані представником відповідача до суду не надано доказів оскарження вищевказаних рішень контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій в розмірі 37066,63 грн. та сума пені в розмірі 14823,45 грн., зазначені в оскаржуваній вимозі, виникли на підставі вищевказаних рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стосовно посилань представника позивача на те, що рішення про застосування штрафних санкцій від 02.10.2015 № та № позивачем не отримувались, оскільки були відсутні у додатках до листа від 05.10.2015 №5688/08-33-03-17, а лист не містив опису вкладення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що рішення про застосування штрафних санкцій від 02.10.2015 направлялись на адресу ПАТ «ЗБОМ» рекомендованим листом від 05.10.2015 №5688/08-33-03-17 з повідомленням про вручення, рекомендоване поштове відправлення №892. Згідно даного листа «…Василівське відділення Токмацької ОДПІ направляє … рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (додатки на 8 арк.)…». Також, в якості додатків зазначено рішення №№, , , , , , , від 02.10.2015 (а.с.23).

Вказаний рекомендований лист було отримано уповноваженою особою ПАТ «ЗБОМ» 21.10.2015, про що свідчить наявний в матеріалах справи корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.22).

Позивач, не заперечуючи про отримання листа від 05.10.2015 №5688/08-33-03-17, зазначає, що вказані в ньому додатки були відсутні. Враховуючи відсутність опису вкладення в поштове відправлення, представник позивача наполягає на тому, що відповідачем не доведено факт отримання позивачем рішень №№, , , , , , , від 02.10.2015, а отже, на його думку, зазначені суми не можуть вважатись недоїмкою.

Суд критично відноситься до такого твердження представника позивача та зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, яка визначає підстави для звільнення від доказування.

Оскільки позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на факт дефектності отриманого листа від 05.10.2015 №5688/08-33-03-17, обов'язок доведення такого факту покладається саме на нього.

Суд зазначає, що пояснення представника позивача з приводу даних обставин, надані під час судового розгляду справи, є суперечливими. Так, у наданих до матеріалів справи 09.03.2016 письмових поясненнях на заперечення відповідача вих.№31 (а.с.58) представник позивача зазначає про неотримання лише двох рішень про застосування штрафних санкцій, а саме: № та № від 02.10.2015, в той час як отримання інших шести рішень не заперечується.

Пізніше в судовому засіданні 06.04.2016 представник позивача надав до матеріалів справи копію акту про відкриття конверту від 21.10.2015, відповідно до якого в рекомендованому конверті Токмацької ОДПІ №892 знаходився лист Токмацької ОДПІ від 05.10.2015 №5688/08-33-03-17 на 1 аркуші та вісім аркушів формату А4 чистого паперу, та заперечив отримання будь-якого рішення з визначених у додатку.

При цьому суд звертає увагу, що наданий до матеріалів справи акт був складений відносно рекомендованого листа №892, проте, як свідчать матеріали справи, рішення від 02.10.2015 направлялись листом з іншим номером рекомендованого поштового відправлення 892.

За наявності розбіжностей в позиції позивача щодо даних обставин, суд вважає за необхідне зазначити, що метою збору єдиного внеску є забезпечення захисту прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Одними з основних принципів здійснення збору та обліку єдиного внеску є захист прав та законних інтересів застрахованих осіб, обов'язковість сплати та відповідальність платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Отже, не тільки контролюючі органи, а й платники єдиного внеску зобов'язані належно та сумлінно виконувати вимоги законодавства про єдиний внесок та спрямовувати свою правомірну поведінку на виконання такого обов'язку.

Отримавши 21 жовтня 2015 року лист Токмацької ОДПІ від 05.10.2015 №5688/08-33-03-17 та достовірно знаючи про його зміст та про наявність рішень про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, позивач не вчинив жодних дій щодо з'ясування даних обставин та не повідомив контролюючий орган про дефектність отриманого листа, доказів іншого суду не надано.

Щодо посилань представника позивача на відсутність розрахунків штрафних санкцій та пені, суд зазначає, що відповідачем до матеріалів справи надано відповідні розрахунки, а отже такі твердження спростовуються матеріалами справи. Крім того, відсутність розрахунків штрафних санкцій та пені не впливає на правомірність оскаржуваної вимоги, оскільки її формування пов'язано з наявністю недоїмки зі сплати єдиного внеску, а не з фактом складення розрахунків штрафних санкцій та пені.

Враховуючи, що на момент прийняття оскаржуваної вимоги рішення №№, , , , , , , від 02.10.2015 були чинним, а відтак суми коштів зазначені у таких рішеннях правомірно включені відповідачем до складу недоїмки зі сплати єдиного внеску, визначеної оскаржуваною вимогою.

Стосовно посилань представника позивача на відсутність в оскаржуваній вимозі посилань на акт перевірки, на підставі якого прийнята оскаржувана вимога, та дати набрання чинністю оскаржуваною вимогою, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №499), яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами (далі - фіскальні органи).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №499 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №499 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №499 у випадках якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Таким чином, реквізити акту перевірки зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки) лише в тому випадку, коли така вимога формується за даними документальних перевірок.

Враховуючи, що оскаржувана вимога винесена не за результатами проведеної перевірки, а на підставі даних облікової картки ПАТ «ЗБОМ», згідно якої станом на 30.11.2015 за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 71382,79 грн., вимога не повинна містити посилання на акт перевірки.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд зазначає, що відповідач під час прийняття та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 №Ю-769-23 не мав законних підстав для зазначення дати набрання вимогою чинності, оскільки вказана вимога була направлена позивачу для узгодження та у разі відсутності заперечень щодо її змісту для виконання.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем вимог п.59.3 ст.59 ПК, суд зазначає, що норми ПК в даній частині не поширюються на спірні правовідносини, оскільки за змістом ч.2 ст.2 Закону №2464-VI порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску визначається виключно цим Законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскільки позивачем не заперечується самостійне узгодження суми недоїмки в розмірі 19492,71 грн. та штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на суму 7 645,31 грн., з урахуванням попередніх висновків суду, суд дійшов висновку про правомірність зазначення контролюючим органом в оскаржуваній вимозі суми боргу в розмірі 71382,79 грн.

При розгляді справи судом встановлено, що при прийнятті вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 №Ю-769-23, відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин».

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко