Справа № 826/18839/14
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року (12:18 год.) м. Київ №826/18839/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 10.12.2014 реєстр. №3870

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 10309,87 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2015 адміністративну справу №826/18839/14 передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 прийнято адміністративну справу №826/18839/14 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О., справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 замінено позивача по справі Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області правонаступником Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача обліковується заборгованість з земельного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 10309,87 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № від 19.04.2013, яким збільшено суму грошового зобовязання з земельного податку на 9954,35 грн., та нарахованої пені у сумі 355,52 грн. у звязку з несплатою узгоджених грошових зобовязань.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначає, що податковий борг відповідача у сумі 10309,87 грн. у добровільному порядку не було сплачено, у звязку з чим просить стягнути вказаний податковий борг у примусовому порядку.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що у 2013 та 2014 роках не отримував податкового повідомлення-рішення, яким визначено грошове зобовязання з земельного податку з фізичних осіб, а тому визначені грошові зобовязання згідно податкового повідомлення-рішення № від 19.04.2013 не можуть бути узгодженими.

Нарахування пені відповідач вважає безпідставним, оскільки таке нарахування здійснювалось у звязку з несплатою грошових зобовязань, визначених податковим повідомленням-рішенням № від 13.04.2012, яке було оскаржене відповідачем в адміністративному порядку, а після закінчення процедури адміністративного оскарження визначені грошові зобовязання були оплачені відповідачем у повному обсязі самостійно.

02.09.2015 представником позивача подано до суду письмове клопотання про розгляд даної адміністративної справи без його участі. Даним клопотанням позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.03.2016 проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання 09100, Київська область, місто Біла Церква, бульвар 50-річчя ПеремогиАДРЕСА_1) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 27.08.2003, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб від 07.08.2014 (т.1, а.с.9-10).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2010, зареєстрованого в реєстрі 3792, придбано 1/2 частину нежилої будівлі, що знаходиться в місті Одеса по вулиці Різовська під номером «Сім» та складається в цілому з прийомного пункту літ. «А», загальною площею 138,3 кв.м., навісів літ. «Б», «Г», гаражу літ «В», І - мостіння, №1-2 огородження, вказана нежила будівля розташована на земельній ділянці 795 кв.м., право власності чи користування якою не оформлене та не зареєстровано (т.2, а.с.18,19).

Право власності на вищевказану нежилу будівлю за відповідачем зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26929603 від 05.08.2010 (т.2, а.с.20).

З матеріалів адміністративного позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що податковий борг відповідача виник зі сплати земельного податку з фізичних осіб, який складається з грошових зобовязань, визначених на підставі податкового повідомлення-рішення №000671703 від 19.04.2013 та пені, нарахованої у звязку з несплатою самостійно визначених грошових зобовязань, з приводу чого суд зазначає таке.

19.04.2013 ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено грошове зобовязання з плати за землю у сумі 9954,35 грн. (т.1, а.с.70).

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача 14.06.2013 рекомендованою кореспонденцію, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак поштове відправлення було повернуто до ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС 24.07.2013 «за закінченням терміну зберігання» (т.1, а.с.72,73).

Доказів щодо оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення №000671703 від 19.04.2013 у судовому чи адміністративному порядку до суду не було надано.

Судом також встановлено, що 13.04.2012 ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобовязання з плати за землю у суму 9954,36 грн. (т.2, а.с.14).

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та квитанцією про оплату поштового відправлення (т.2, а.с.15,16). Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене відповідачем в адміністративному порядку.

ФОП ОСОБА_4 було подано скаргу від 03.08.2012 на податкове повідомлення-рішення № від 13.04.2012 до Державної податкової служби в Одеській області (т.1, а.с.183,184).

Рішенням Державної податкової служби в Одеській області №27187/Н/10-2008 від 05.10.2012 податкове повідомлення-рішення № від 13.04.2012 залишено без змін, скаргу ФОП ОСОБА_2 без задоволення (т.1, а.с.186-188).

Відповідачем подано повторну скаргу №19 від 19.10.2012 до Державної податкової служби України (т.1, а.с.189-190), яку рішенням Державної податкової служби України №3472/0/141-12/Н/10-2215 від 19.12.2012 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 13.04.2012 - без змін (т.1, а.с.193-195).

Відповідачем не було оскаржено в судовому порядку податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС № від 13.04.2012 та було сплачено визначену суму грошового зобовязання з плати за землю, що підтверджується квитанцією №4326 від 24.01.2013 на суму 9954,36 грн. (т.1, а.с.198).

Копію квитанції про сплату грошового зобовязання з плати за землю у суму 9954,36 грн. було направлено відповідачем із супровідним листом №25/1 від 25.01.2013 на адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та квитанцією про оплату поштового відправлення (т.1, а.с.196-199).

Суд зазначає, що зі зворотного боку інтегрованої картки платника з земельного податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_2 вбачається, що 24 січня 2013 року відповідачу було нараховано пеню у сумі 359,82 грн. за період з 30.08.2012 по 23.01.2013 на податковий борг, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 13.04.2012 (т.1, а.с.78-79).

Судом встановлено, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області виставлено ФОП ОСОБА_2 податкову вимогу №2248-25 від 01.04.2014 на загальну суму 10309,87 грн., в тому числі основний платіж 9954,35 грн. та пеня 355,52 грн. (т.1, а.с.92).

Не погоджуючись з вищевказаною податковою вимогою відповідач звернувся зі скаргою від 23.05.2014 до ОСОБА_1 управління Міндходів в Одеській області (т.1, а.с.93-94).

Рішенням про результати розгляду первинної скарги №555/Н/15-32-25-01-08 від 17.06.2014 залишено первинну скаргу ФОП ОСОБА_2 від 23.05.2014 без задоволення, а податкову вимогу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 01.04.2014 №2248-25 без змін (т.1, а.с.95-96).

Відповідачем було подано повторну скаргу від 03.07.2014 на податкову вимогу №2248-25 від 01.04.2014 до Міністерства доходів і зборів України (т.1, а.с.98-99), рішенням Міністерства доходів і зборів України №4631/Н/99-99-25-05-14 від 08.07.2014 податкову вимогу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 01.04.2014 №2248-25 залишено без змін, а повторну скаргу відповідача без задоволення (т.1, а.с.123-125).

Вказане рішення Міністерства доходів і зборів України 15.07.2014 було направлено на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією, однак поштове відправлення було повернуто з відміткою оператора поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» (т.1, а.с. 133, 137).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Пунктами 56.2, 56.3 статті 56 ПК України передбачено, що у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення № від 19.04.2013, яким відповідачу визначено грошове зобовязання з земельного податку з фізичних осіб у сумі 9954,35 грн. було направлено на адресу відповідача, однак 24.07.2013 поштове відправлення було повернуто з відміткою оператора поштового звязку на довідці за формою ф.20 від 08.07.2013 «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується відбитком штемпеля на вказаній довідці, в якому було направлене таке податкове повідомлення-рішення (т.1, а.с.73) та службовою запискою №415/15-53-15-3 від 12.06.2014 (т.1, а.с.75).

Відповідно до абзаців 2,3 п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення; у такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг; у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення № від 19.04.2013 вважається врученим відповідачу 08.07.2013.

Враховуючи, що відповідачем не було оскаржено податкового повідомлення-рішення № від 19.04.2013 в адміністративному чи судовому порядку, грошове зобовязання з земельного податку з фізичних осіб у сумі 9954,35 грн. стало узгодженим 19.07.2013 після закінчення 10-денного терміну на оскарження податкового повідомлення-рішення та підлягає сплаті відповідачем.

Суд зазначає, що сума податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб, визначена згідно податкового повідомлення-рішення № від 19.04.2013, відповідачем не була сплачена, а тому наявний у відповідача податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у сумі 9954,35 грн. підлягає стягненню з відповідача.

З приводу нарахованої пені у звязку з несплатою узгоджених грошових зобовязань у сумі 355,52 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 129.1.1. п.129.1 ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Кодексом (абз.2 п. 129.1.1 ч.129.1 ст. 129 ПК України).

Згідно з пунктом 129.4 статті 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Суд зазначає, що пеня у сумі 359,82 грн. була нарахована за період з 30.08.2012 по 23.01.2013 у звязку з несплатою узгоджених грошових зобовязань, визначених на підставі податкового повідомлення-рішення № від 13.04.2012.

А тому на думку позивача у відповідача наявна заборгованість зі сплати пені, нарахованої у звязку з несплатою узгоджених грошових зобовязань, яка з урахуванням переплати за попередні періоди у сумі 4,30 грн. складає 355,52 грн. (359,82 грн. 4,30 грн. = 355,52 грн.)

В той же час суд зазначає, що вищевказане податкове повідомлення-рішення № від 13.04.2012 було оскаржене відповідачем в адміністративному порядку, а процедура адміністративного оскарження була закінчена лише 25.12.2012, а саме в день отримання відповідачем рішення Державної податкової служби України №3472/0/141-12/Н/10-2215 від 19.12.2012, що підтверджується копією конверту, в якому отримано зазначене рішення (т.2, а.с.33).

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.7 ст. 56 ПК України).

З огляду на це грошове зобовязання, визначене на підставі податкового повідомлення-рішення № від 13.04.2012, в силу положень пп. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України та п. 57.3 ст. 57 ПК України стало узгодженим 04.01.2013, а саме в останній десятий день для сплати нарахованої суми грошового зобовязання після закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 13.04.2012.

Таким чином, нарахування пені у звязку з несплатою грошових зобовязань, визначених на підставі вищевказаного податкового повідомлення-рішення, позивачем необхідно було здійснювати з 04.01.2013, а тому позивачем неправомірно було здійснено нарахування пені в період з 30.08.2012 по 03.01.2013 включно.

В той же час, не зважаючи на те, що нарахування в пені в період з 04.01.2013 по 23.01.2013 позивачем здійснено правомірно, суд позбавлений можливості здійснювати розрахунок пені за вказаний період, підмінюючи ухваленням судового рішення у даній справі дискреційні повноваження позивача.

Крім того, нарахування пені відбувається в автоматичному режимі, відтак суд не може визначити суму пені за період з 04.01.2013 по 23.01.2013 у звязку з порушенням строку сплати відповідачем узгоджених грошових зобовязань, визначених на підставі податкового повідомлення-рішення № від 13.04.2012.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у сумі 355,52 грн. відмовити.

Щодо способу захисту права на стягнення податкового боргу суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів в рахунок погашення податкового боргу.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату відповідачем податкового боргу з земельного податку на суму 9954,35 грн. суду надано не було.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

В судовому засіданні по справі 01.03.2016 проголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст постанови виготовлено та підписано 09.03.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання 09100, Київська область, місто Біла Церква, бульвар 50-річчя ПеремогиАДРЕСА_1) 9954,35 грн. (девять тисяч девятсот пятдесят чотири грн. 35 коп.) в рахунок погашення податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.