Справа № 823/166/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року справа № 823/166/16

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жашківської районної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

25.02.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 (далі-позивач) до Жашківської районної адміністрації Черкаської області (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області у якій просить:

- визнати дії Жашківської районної адміністрації щодо відмови у видачі позивачеві сертифіката на земельну частку (пай) неправомірними;

- зобов'язати Жашківську районну адміністрацію прийняти належне у відповідності до чинного законодавства України рішення, а саме видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) з земель колективної власності реформованого КСП «Безпечна» с. Безпечна, Жашківського району, Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на час отримання колективним сільськогосподарським підприємством «Безпечна» (с. Безпечна, Жашківського району, Черкаської області) державного акта на право колективної власності на землю, тобто станом на 1999 рік позивач була членом зазначеного підприємства. Під час паювання земель колективної власності позивача не було включено у списки осіб-цього підприємства, котрі мали право на земельну частку (пай), у зв'язку з чим позивач не отримала паю. У 2014 році, позивач дізналася що має право на отримання земельної частки (паю), оскільки була включена до списків осіб, які мають право на отримання земельної частки паю. У 2015 році позивач звернулась з позовом до Жашківського районного суду Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай). Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 05.11.2015 у справі № 693/1088/15-ц позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення у зв'язку з тим, що право на земельну частку (пай) визнано компетентним органом і не потребує повторного його визнання судом.

В подальшому, 30.09.2015 позивач звернулась з заявою до Жашківської районної державної адміністрації про видачу їй сертифікату на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай), однак, 20.10.2015 позивач отримала відповідь від Жашківської районної державної адміністрації, в якій зазначено, що визнати право на пай можливо лише згідно рішення суду. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, оскільки відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 05.11.2015 встановлено, що право на земельну частку (пай) визнано компетентним органом і не потребує повторного його визнання судом.

Позивач у судове засідання не з'явилась, 27.04.2016 до суду надійшла її заява, відповідно до якої позивач просила розгляд справи здійснити без її участі та без участі її представника.

Відповідач позов не визнав, 29.04.2016 за допомогою факсимільного зв'язку надіслав до суду заперечення, де зазначив, що саме суд може встановити, чи має ОСОБА_1 право на земельну частку (пай). У зв'язку з відсутністю фінансування на відрядження, відповідач просив розгляд справи здійснити за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.03.2006 № 010193 ОСОБА_1 після розірвання шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с.70).

Згідно з свідоцтвом про шлюб від 04.08.2015 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с.45).

Відповідно до рядка 9 додатку №1 державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР 3-20, що затверджений протоколом № 1 від 05.01.2000, для отримання сертифікатів на право земельного паю, зазначено - ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно витягу з протоколу від 03.01.2000 № 4, засідання комісії по паюванню земель села Безпечна, Жашківського району вирішено - встановити право на земельний пай та отримання сертифікату членам КСП «Безпечна», зокрема, ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до витягу з протоколу зборів уповноважених КСП «Безпечна» від 05.01.2000, вирішено встановити право на земельний пай та отримання сертифікату, зокрема, ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до рішення від 22.02.2000 № 9-4 Безпечівської сільської ради вирішено виділити із земель резервного фонду новоприбулим членам КСП «Безпечна» для проведення паювання та видачі сертифікатів на земельну частку (пай), зокрема - ОСОБА_1 (а.с.9).

З архівного витягу від 26.09.2014 №206/07-04, з протоколу № 1 від 05.01.2000 засідання зборів уповноважених членів КСП «Безпечна», встановлено право на земельний пай та отримання сертифікату новоприбулим членам, зокрема, ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Згідно довідки від 17.11.2014 № 2082, виданої відділом Держземагентства у Жашківському районі Черкаської області, ОСОБА_1 не отримала право на земельну ділянку та не була включена до додатку 1 державного акту на право колективної власності бувшого КСП «Безпечна» с. Безпечна (а.с.20).

Відповідно до довідки від 18.11.2014 № 236 виданої виконавчим комітетом Безпечівської сільської ради, ОСОБА_1 не отримала земельної частки (паю) (а.с.21). Згідно відомостей, наявних у копії трудової книжки, ОСОБА_1 працювала в КСП «Безпечна» (а.с.13, 16-17).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.08.2015 звернулась до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Головного управління державного земельного агентства у Черкаській області, третя особа - Безпечнівська сільська рада, про визнання права на земельну частку.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 05.11.2015 у справі № 693/1088/15-ц позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення у зв'язку з тим, що право на земельну частку (пай) визнано компетентним органом і не потребує повторного його визнання судом.

Відповідно до листа Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області від 20.10.2015 № 01-01-13/3302, позивачеві повідомлено, що визнати право на пай можливо лише згідно рішення суду (а.с.22).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, що визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV (далі - Закон № 899).

Відповідно до ст. 1 Закону № 899 визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

За приписами ст. 2 Закону № 899 встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно абз. 1 ст. 3 Закону № 899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 899 сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Згідно п. 2 Указу Презедента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Слід зазначити, що згідно з архівного витягу від 26.09.2014 №206/07-04 протоколом № 1 від 05.01.2000 засідання зборів уповноважених членів КСП «Безпечна», ОСОБА_4 разом із позивачем, включений до переліку новоприбулих членів КСП «Безпечна», яким встановлено право на земельний пай та отримання сертифікату (а.с.10).

Судом встановлено, що відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 04.04.2007 у справі № 2-153/2007 за позовом ОСОБА_4 до Жашківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), позов задоволено, визнано за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) із земель колективної власності реформованого КСП «Безпечанське» с. Безпечна Жашківського району Черкаської області, зобов'язавши Жашківську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_4 Державний акт про право власності на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Безпечнівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

Однак, рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 05.11.2015 у справі № 693/1088/15-ц позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення у зв'язку з тим, що право на земельну частку (пай) визнано компетентним органом і не потребує повторного його визнання судом.

Відповідно до постанови судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 09.12.2014 визначено, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право на видачу сертифікату на земельну частку (пай) з земель колективної власності реформованого КСП «Безпечна» (с. Безпечна, Жашківського району, Черкаської області) має бути визнане, у даному випадку, виключно судом у порядку цивільного судочинства.

Суд наголошує, що відсутність стосовно позивача рішення суду цивільної юрисдикції щодо визнання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Безпечанське» (с. Безпечна Жашківського району Черкаської області) унеможливлює видачу Жашківською районною державною адміністрацією позивачу Державного акту про право власності на земельну частку (пай), а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Необхідно зазначити, що наявність рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 05.11.2015 у справі № 693/1088/15-ц про залишення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку без задоволення - не позбавляє позивача права оскаржити зазначене рішення Жашківського районного суду Черкаської області до суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіряючи правомірність поведінки відповідача у спірних відносинах, з огляду на ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, де визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 04.05.2016.