Справа № 455/131/15-а 2-а/455/20/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Львів № 876/7078/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянтів: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

представника третіх осіб: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.06.2015 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

04.02.2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися в суд із позовом до Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 25 жовтня 2013 року №35.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.06.2015 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянти ОСОБА_1, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин справи що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуально права.

Апелянти просять суд, постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.06.2015 року скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_1 та представник апелянтів ОСОБА_2 в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу задовольнити з підстав в ній зазначених.

Третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 та представник третіх осіб ОСОБА_4 в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про право власності від 25.04.2004 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. ( а.с. 7 )

Власниками сусіднього будинковолодіння АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2009 р. є ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3. ( а.с. 47 )

Рішенням виконавчого комітету Страшевицької сільської ради № 35 від 25.10.2013 року ОСОБА_3 дозволено узаконити раніше збудовану господарську будівлю розміром 6.75 м. на 15.37 м. по АДРЕСА_2

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий орган сільської ради наділений відповідними самостійними та делегованими повноваженнями при здійсненні ним своїх функціональних обов'язків у галузі будівництва.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Підставами для визнання акта недійсним ( протиправним ) є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який цей акт прийняв. Обов'язковою умовою визнання акта протиправним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Відповідно до ч.3 ст.375 Цивільного Кодексу України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних санітарно-екологічних та інших норм та правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах України ОСОБА_1 на підставі рішення № 22 від 23.04.1973 року районним архітектором 10.06.1973 року погоджений план відводу земельної ділянки розміром 1000 квадратних метрів (50 на 21 метр) і привязка будівель житлового будинку в 20 метрах від сільської дороги та в одному метрі від межі зі сторони сусіда ОСОБА_8 і в 10 метрах від межі зі сторони сусіда ОСОБА_3, а господарської будівлі в 5 метрах від дороги та в 7 метрах від межі зі сторони сусіда ОСОБА_8 і в 10 метрах зі сторони сусіда ОСОБА_3. (а.с 30 )

Проте, у відповідності з планами земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3, житловий будинок ОСОБА_1 розміщений в 35 метрах від дороги та 6.55 метрах від межі із земельною ділянкою ОСОБА_3 і його господарською спорудою, яка згідно наявних у справі документів, характеристики будинку, господарських будівель та споруд існувала з 1960 року, тобто до часу прийняття рішення від 23.04.1973 року № 22 про надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_1. (а.с. 16-18, 41, 45)

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не дотримавшись погодженого йому плану забудови та змістивши проти плану місце спорудження свого житлового будинку, призвів до порушення встановлених ДБН розривів між будівлями що підтверджується матеріалами справи.

Також, як видно з матеріалів справи, повідомленням головного державного санітарного лікаря Старосамбірського та Турківського районів спростовується факт потрапляння гноївки із господарської споруди та вигрібної ями ОСОБА_3 на земельну ділянку ОСОБА_1

Враховуючи викладене, позивачі всупереч ст.71 КАС України не надали суду та не підтвердили жодними належними та допустимими доказами ту обставину, що оспорюване рішення субєкта владних повноважень порушує їх права оскільки, ОСОБА_1 не дотримавшись погодженого йому плану забудови та змістивши проти плану місце спорудження свого житлового будинку, призвів до порушення встановлених ДБН розривів між будівлями.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується факт порушення ОСОБА_1 плану забудови шляхом зміщення місця зведення житлового будинку на виділеній йому земельній ділянці, що призвело до порушення визначених ДБН Б.2.4-1-94 розривів між його та сусідськими будівлями тому, дана обставина не може бути підставою для відмови в узаконенні ОСОБА_3 в 1995-1996 роках збудованих, зремонтованих, реконструйованих господарських будівель.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено, не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.06.2015 року у справі за № 455/131/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 13.05.2016 року.