Справа № 317/3980/15-а (2-а/317/5/2016)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2016 рокусправа № 317/3980/15-а (2-а/317/5/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Коршуна А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 р.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 16.12.2015 року до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області в якому просив визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, щодо відмови в призначені пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 09 листопада 2015 року; зобов'язати Управління пенсійного Фонду України в Запорізькому районі Запорізької області провести перерахунок та призначити пенсію за віком на загальних підставах з 29 листопада 2015 року відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що на момент звернення позивача до суду позивач отримуючи пенсію за віком, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області неправомірно відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що пенсія йому була призначена відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави то порядок призначення пенсії, а за призначення пенсії в порядку Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Посилається на те, що після отримання пенсії згідно ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» він продовжив працювати і сплачував страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. До досягнення пенсійного віку (60 років) він отримував пенсію за рахунок підприємства, на якому працював. Тож, після досягнення пенсійного віку йому має призначатися пенсія за віком на загальних підставах за рахунок Пенсійного фонду.

Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що вимоги, заявлені скаржником на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 25.01.2016 року, не підлягають задоволенню. Посилається на те, що після призначення пенсії позивач з 15.06.2006 року продовжував працювати по 31.03,2015 року, тому за особистими заявами пенсіонера відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2010 року, з 01.06.2013 року, з 01.10.2015 року проведені перерахунки пенсії по стажу та заробітку. Крім того з 01.06.2010 року згідно законодавства проведений перерахунок пенсії із застосуванням нового середнього заробітку за 2007 рік ( 1197,91грн.). позивачу вже призначена пенсія за віком, обчислена та перерахована відповідно до ст. 24, 25, 27, 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія за віком на пільгових умовах призначена відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням пенсійного віку. Показник «середня заробітна плата в Україні, з якої сплачені стразові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії» застосовуються виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, з 23.02.2005 року йому призначено пенсію у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах, як працівнику, який має не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, із зменшенням віку, передбаченого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на 3 роки, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але після призначення йому пенсії він продовжував працювати до 31.03.2015року, коли його було звільнено за закінченням строку трудового договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції до даних правовідносин правильно застосовані норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно матеріалів справи за особистою заявою від 23 лютого 2005 р. ОСОБА_1 з 22.02.2005 р. призначена пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на З роки відповідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці по Списку № 2. При призначенні пенсії страховий стаж ОСОБА_1 розрахований відповідно ст.ст. 24, 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та за період з 19.07.1966 р. по 31.12.2004 р. становив 35 років 1 місяць, коефіцієнт страхового стажу - 0,35083. Заробітна плата для обчислення пенсії визначена згідно ст. 40 із застосуванням середньої заробітної плати за 2004 р. та становила 966,54 грн. (коефіцієнт заробітної плати 1,84405 х 524,14 грн. - середня заробітна плата за 2004 р.). Після призначення пенсії позивач з 15.06.2006 р. продовжував працювати по 31.03.2015 р., тому за особистою заявою відповідно до ч. 4 ст. 42 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2010 р., 01.06.2013 р., 01.10.2015 р., проведені перерахунки пенсії по стажу та заробітку.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що крім того, з 01.06.2010 р. позивачу згідно чинного законодавства був проведений перерахунок пенсії із застосуванням нового середнього заробітку за 2007 р. (1197,91 грн.).

Відповідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Приписами ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачені виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються трудові пенсії, за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за особистою заявою отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, посилання скаржника на те, що він має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але право на пенсію за віком у нього виникло у 2005 року через зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 2005 року йому вже була призначена пенсія за віком, на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2. Відповідно до норм діючого законодавства ОСОБА_1 не має права на ще одне призначення пенсії.

Виходячи з вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.О. Коршун