Справа № 2-а-4616/11
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4616/11
Провадження №2-а/761/255/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 червня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Ковальчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії за вислугу років,

в с т а н о в и в :

30 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, у якому просив призначити йому пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військових служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року з 27.05.2008 року.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 23.03.2012 року вказаний позов було задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2015 року постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 23.03.2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.11.1981 року Наказом №208 від 25.11.1981 року він був прийнятий на службу до ГУ МВС України в Київській області, а наказом №2 від 16.01.1995 року ГУ МВС України в Київській області був звільнений з органів МВС, маючи 13 років 2 місяці безперервного спеціального стажу. Позивач подав заяву від 27.05.2008 року до ГУ МВС України в Київській області про призначення пенсії за вислугою років в органах МВС. Згідно отриманого листа-відповіді ГУ МВС України в Київській області №3/Д-264 від 01.07.2008 року підстав для призначення пенсії позивачу по лінії МВС не мав відповідно до п. «б» ст. 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військових служби, та деяких інших осіб», яким передбачено, що право на пенсію мають особи, які на день звільнення досягли 45-річного віку, а позивачу на день звільнення виповнилося лише 39 років.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідачів - Головного управління МВС України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в судове засідання з'явилися, проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В запереченні на позов представник Головного управління МВС України в Київській області вказав, що позов не визнає виходячи з наступного. З заявою про призначення пенсії позивач звернувся в 2008 році та отримав відмову, оскільки на час звернення йому виповнилося лише 39 років, а згідно з нормами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військових служби, та деяких інших осіб», досягнення 45-річного віку на день звільнення є обов'язковою умовою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років. Вказав, що позивач пропустив строк подачі для звернення до суду, а отже позов підлягає залишенню без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.06.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії за вислугу років за період з 27.05.2008 року по 30.03.2011 року залишено без розгляду.

Вислухавши пояснення позивача представників відповідачів, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач 01.11.1981 року Наказом №208 від 25.11.1981 року, був прийнятий на службу до Головного управління МВС України в Київській області, а Наказом №2 ГУ МВС України в Київській області від 16.01.1995 року позивач був звільнений з органів МВС, маючи 13 років 2 місяці безперервного стажу.

27.05.2008 року позивач подав заяву до ГУ МВС України в Київській області про призначення пенсії, але 01.07.2008 року отримав лист-відповідь ГУ МВС України в Київській області №3/Д-264 від 01.07.2008 року, в якій зазначено, що відповідно до ст. 12 п. «б» ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» право на пенсію мають особи, які на день звільнення досягли 45 - річного віку, а позивачу на день звільнення виповнилося лише 39 років, а отже підстав для призначення пенсії по лінії МВС не має.

Разом з тим, оскільки позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, то на день його звернення до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2, йому виповнилося повних 52 роки.

Крім того, на дату звернення, 27.05.2008 року, загальний трудовий стаж позивача склав понад 25 років.

Вирішуючи даний адміністративний позов, суд виходить із того, що право на призначення пенсії за вислугу років виникло у позивача з 28.08.2000 року, коли він досяг 45-річного віку, та на підставі ст. 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військових служби, та деяких інших осіб» у редакції, яка не пов'язувала виникнення права на пенсію з підставами та часом звільнення з військової служби.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Право позивача на призначення пенсії було порушено саме протиправною відмовою відповідача у її призначенні, у той час коли позивач набув право на пенсію, він не мав жодних підстав для звернення до адміністративного суду.

Як роз'яснив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року, зазначений принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, треба розуміти так, що дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів чи внесенні змін до діючих законів не допускається зменшення змісту та об'єму існуючих прав та свобод.

Враховуючи, що дія закону чи іншого нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, а також принцип, закріплений у ч.3 ст. 22 Конституції України, при вирішенні питання про наявність підстав для призначення пенсії позивачу відповідачами мала застосовуватися редакція Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військових служби, та деяких інших осіб» чинна на момент виникнення у нього права на пенсію. У зв'язку з цим відмова у призначенні пенсії не відповідає вимогам, встановленим ч.3 ст. 2 КАС України, щодо обґрунтованості та законності прийнятого рішення, і є протиправною.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст. 217 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на військовій службі в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 46, 55, 58, 217 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 94, 99, 100, 104, 122, 128, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії за вислугу років - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 квітня 2011 року.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: