Справа № 806/354/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/354/16

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м.Житомир справа № 806/354/16

час прийняття: 10 год. 20 хв. категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Гуменюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольза" до Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання нез"явився. Направив клопотання про розгляд справи у відсутність представників адміністрації. На попередньому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмовому запереченні (а.с.26-28).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на законодавче врегулювання спірних правовідносин та наступні встановлені судом обставини справи.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998, № 161-XIV, в редакціях чинних на день їх виникнення.

Відповідно до ст.ст. 13, 41 Конституції України від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області № 154 від 27 травня 2003 року надано ТОВ " Кольза" земельну ділянку із земель запасу Старосолотвинської сільської ради для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 5 років площею 80,0 га (а.с.12).

В подальшому 05 вересня 2008 року відповідач виніс розпорядження № 529, яким поновив ТОВ "Кольза" дію договору оренди земельної ділянки із земель запасу Старосолотвинської сільської ради від 02 червня 2003 року № 63 на той самий строк (а.с.13).

Згідно розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області № 540 від 04 листопада 2009 року позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на умовах оренди земельною ділянкою ТОВ "Кольза" (а.с.14).

13 січня 2010 року головою Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області винесено розпорядження № 7, яким затверджено ТОВ "Кольза" технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на умовах оренди земельною ділянкою із земель запасу сільськогогосподарського призначення Старосолотвинської сільської ради, за межами населеного пункту, загальною площею 80,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.15).

18 червня 2010 року між ТОВ "Кольза" та Бердичівською районною державною адміністрацією, в особі голови Бердичівської РДА укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 5 років і з урахуванням поновлення терміну його дії згідно розпоряджень голови райдержадміністрації від 05.09.2008 року № 529, строк його дії закінчується 02.06.2013 року, що передбачено умовами договору (п. 8 договору).

Відповідно до п. 37 договору дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено (а.с.8-10).

Натомість, листом № 02-06/1299 від 19 лютого 2016 року Бердичівська РДА Житомирської області повідомила ТОВ "Кольза", що внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації №7 від 13.01.2010 року є неможливим, в зв'язку з втратою РДА повноважень щодо розпорядження землями даної категорії (землі сільськогосподарського призначення) на підставі ст. 122 Земельного кодексу України (а.с. 17).

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Предметом спору є протиправність дій голови Бердичівської РДА щодо не внесення відповідних змін до розпорядження від 13 січня 2010 року № 7.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України, які діяли на момент прийняття розпорядження № 7 від 13.01.2010, передбачалося, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Частиною 1 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Тобто, на момент прийняття розпорядження № 7 від 13.01.2010 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на умовах оренди земельною ділянкою товариству з обмеженою відповідальністю "Кольза" голова Бердичівської РДА діяв в законний спосіб та в межах своїх повноважень.

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні, позивач пов'язує протиправність дій голови Бердичівської РДА з відсутністю правових підстав для реєстрації в органах Державної реєстраційної служби за ТОВ "Кольза" права оренди на спірну земельну ділянку, оскільки в договорі оренди від 18 червня 2010 року помилково було вказано термін дії договору ( 5 років) та взагалі не було вказано кадастровий номер земельної ділянки, який визначено технічною документацією.

Однак, таке обґрунтування є безпідставним, оскільки на момент укладання договору законодавством не передбачено вимоги щодо зазначення в договорі кадастрового номеру земельної ділянки. Не встановлено також і те, що невірно зазначено термін дії договору.

Зокрема, ст. 15 Закону України "Про оренду землі", в редакції чинній на момент укладання договору визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч. 1 ст. 31 цього закону договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

З таких підстав безпідставним є і посилання позивача на відсутність правових підстав для реєстрації договору оренди.

Крім того, позивач стверджує, що строк дії договору оренди повинен бути зазначений в розпорядчому документі органу виконавчої влади, тобто, в розпорядженні голови Бердичівської РДА від 13.01.2010 року № 7.

З аналізу норм чинного законодавства не вбачається вимоги щодо зазначення у розпорядженні голови про розроблення технічної документації із землеустрою строку дії договору.

Разом з тим, надана позивачем в судовому засіданні довідка про те, що станом на 18.04.2016 року ТОВ "Кольза" орендує земельну ділянку на території Старосолотвинської сільської ради площею 80,0000 га ріллі із земель запасу, та те, що заборгованості по орендній платі не має, не дає підстав для переконання суду, щодо внесення змін відповідачем до розпорядження голови Бердичівської РДА. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправної бездіяльності відповідача, спрямованих на порушення його прав чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи докази по даній справі, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість тверджень позивача, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог ТОВ "Кольза" - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 06 травня 2016 р.