Справа № 746/121/16-а
Суддя: Цигура Н. А.
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 746/121/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2016 року Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Цигури Н.А.,

при секретарі Вересаю Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Срібне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Варвинського об»єднаного управління пенсійного фонду України про зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

30.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Варвинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов»язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що працює на посаді державного службовця-директора Центру надання адміністративних послуг Срібнянської районної державної адміністрації Чернігівської області. З 15.11.1999 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Срібнянському району Чернігівської області. З 01.04.2015 року управлінням йому було зупинено виплату пенсії, яка була призначена за нормами Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Зупинення виплати призначеної пенсії проведено відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911- VIII.

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу III Прикінцевих положень Закону №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, внаслідок чого норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність і відповідно пенсії за Законом України «Про державну службу» не призначаються. На даний час особам, які працюють на посаді державних службовців, пенсії призначаються на умовах Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування».

Позивач прийшов до висновку, що з 01.06.2015 року посада, на якій він працює (державний службовець) не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а отже підстави для невиплати йому пенсії відсутні.

24.03.2016 року він звернувся до управління із заявою про відновлення виплат призначеної йому пенсії на підставі вище зазначених обставин, на що 25.03.2016 року отримав відповідь за №7/02/О-2, в якій зазначено, що оскільки з 1 квітня 2015 року він перебуває на державній службі, то призначена йому пенсія не виплачується правомірно, тобто в управління відсутні правові підстави для відновлення виплати пенсії. Вважає такі дії управління протиправними, що порушують його право на пенсійне забезпечення.

Просить зобов»язати відповідача Варвинське об»єднане управління Пенсійного фонду України відновити з 01.06.2015 року виплату йому пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування».

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пославшись на підстави задоволення позову, викладені у позовній заяві та просив поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин .

Представник Варвинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що згідно норм діючого законодавства підстави для відновлення пенсії відсутні. Відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України просив залишити без розгляду позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 28.09.2015 року в зв»язку з спливом строку позовної давності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішеня спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15 листопада 1999 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Срібнянському районі. Йому була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». На даний час позивач є інвалідом III групи загального захворювання і працює на посаді директора Центру надання адміністративних послуг Срібнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, є державним службовцем. З квітня 2015 року, відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року виплата пенсії ОСОБА_1, на період роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», припинена по 31.12.2015 року. Відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911- VIII, з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року припинення виплати пенсії продовжено.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Законом № 213-VIII були внесені зміни у Закон України "Про державну службу". Зокрема, стаття 37 Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Суд вважає, що в даному випадку зазначена норма чітко встановлює, що особам, які працюють на посадах, котрі дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Зконами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Тобто, визначено, що підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно зазначеним законам, при чому в даному випадку не має значення чи набула особа таке право (тобто чи наявні підстави визначені законом для її призначення - вік, інвалідність, тощо) чи ні.

Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року внесено зміни до ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції : «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Відповідно до Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року абзаци перший та другий частини четвертої статті 37 Закону України "Про державну службу" викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Відповідно до ч.5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 січня 2017 року.

Отже, позивач займаючи посаду директора Центру надання адміністративних послуг Срібнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, працює на державній службі, а отже має право ( з урахуванням відповідних вимог Закону України «Про державну службу») на призначення пенсії відповідно до спеціального закону- Закону України «Про державну службу», а тому в даній ситуації на нього розповсюджується дія статті 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в чинній редакції.

Враховуючи те, що стаття 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, ветераном військової служби чи учасником бойових дій, не займає посади в органах, перелічених п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", відповідач з 01 квітня 2015 року тимчасово припинив виплату пенсії ОСОБА_1, керуючись саме чинною нормою законодавства.

Посилання позивача як на підставу відновлення з 01.06.2016 року виплати пенсії на пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213 є помилковим, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2016 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. При цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої й, у тому числі, призначеної на підставі Закону № 1058.

У зв'язку із цим суд приходить до висновку що відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії з 01 червня 2015 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02 березня 2015 року, Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911- VIII від 24 грудня 2015 року.

Разом з тим, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, як пропущеному з поважних причин та твердження представника відповідача про застосування строку позовної давності відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України та залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.06.2015 року по 28.09.2015 року не грунтується на нормах закону.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону № 1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ. Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас, згідно з частиною другою статті 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що позивач звертається до суду з позовом про зобов»язання управління пенсійного фонду відновити виплату уже призначеної пенсії, а не зобов»язання провести нарахування чи перерахунок пенсії.

Суд вважає, що при вирішенні даного позову до заявлених позовних вимог положення ст.ст. 99, 100 КАС застосуванню не підлягають, оскільки відповідно до статті 87 Закону № 1788-XII, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 69-71, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Варвинського об»єднаного управління пенсійного фонду України про зобов»язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя