Справа № 815/4727/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4727/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом Спільного українсько-японського підприємства «Морімото і компанія» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємств, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Спільного українсько-японського підприємства «Морімото і компанія» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.

Постановою від 28 листопада 2014 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов Спільного українсько-японського підприємства «Морімото і компанія» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання дій по складанню акту про результати виїзної позапланової перевірки №1235/15-21-22-01/24531682 від 01.08.2014р. протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень від 11.08.2014р. № та №.

Суд першої інстанції скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області від 11.08.2014р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 293 739 грн. (в т.ч. за основним платежем - 195 826 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 97 913 грн.) та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 342 794 грн. (в т.ч. за основним платежем - 228 529 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 114 265 грн.). В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позаплановою перевіркою позивача встановлено декларування господарських операцій з ризиковими суб'єктами господарювання ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд», які відсутні за місцезнаходженнями та у яких відсутні адміністративно-господарські можливості на виконання робіт (надання послуг). Таким чином, за висновками податкового органу, це свідчить про здійснення діяльності, спрямованої на штучне формування податкового кредиту третім особам і надання податкової вигоди у вигляді заниження сплати суми ПДВ до бюджету. При цьому, апелянт посилається виключно на відомості, зафіксовані актами інших податкових органів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача.

Апелянт зазначає, що у випадку встановлення відсутності фактичного здійснення господарських операцій, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для мети ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Спільне українсько-японське підприємство «Морімото і компанія» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін. Позивач зазначає, що вимоги апеляційної скарги ґрунтуються на доводах, яким судом першої інстанції надано правову оцінку.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що в період з 21.07.2014р. по 25.07.2014р. службовою особою ДПІ в Овідіопольському районі, згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та наказу ДПІ в Овідіопольському районі №452 від 18.07.2014р., проведена позапланова виїзна перевірка СП «Морімото і компанія» ТОВ з питань перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платниками податків ТОВ «Вторметекспорт» за період січень-квітень 2012 року, ТОВ «Спецбілд» за період січень 2014 року, ТОВ «Інтерія ЛТД» за період січень 2014 року, ТОВ «Авесбуд» за період грудень 2013 року, за результатами якої складений акт перевірки №1235/15-21-22-01/24531682 від 01.08.2014р.

Також суд першої інстанції встановив, що актом перевірки зафіксовано порушення позивачем:

- п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 228 529 грн. (у т.ч. січень 2012р. - 8646 грн., березень 2012р. - 51353 грн., квітень 2012р. - 67330 грн., травень 2012р. - 13333 грн., червень 2012р. - 23220 грн., грудень 2013р. - 24999 грн., січень 2014р. - 29700 грн., лютий 2014р. - 9948 грн.);

- п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 195826 грн. (в т.ч. І квартал 2012р. в сумі 171447 грн., ІІ квартал 2012р. у сумі 630 грн., 2013р. у сумі 23749 грн.).

В акті зазначено, що перевіркою суб'єкта господарювання документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД», ТОВ «Авесбуд». При цьому, податковий орган в основу таких висновків поклав податкову інформацію, яка надійшла від інших податкових інспекцій у вигляді актів: ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.11.2013р. №1936/22-01/30127924 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вторметекспорт» () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р.», ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 03.04.2014р. №1894/15-53-22-3 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» (код за ) щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період грудень 2013 року», від 01.04.2014р. №1815/15-53-22-3/38018040 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтерія ЛТД» () з питань підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період січень-лютий 2014 року», від 01.04.2014р. №1818/15-53-22-3/38945620 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецбілд» () щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період січень 2014 року - лютий 2014 року».

Суд першої інстанції встановив, що на підставі вказаного акту перевірки, 11.08.2014р. ДПІ в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 293 739 грн. (в т.ч. за основним платежем - 195 826 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 97 913 грн.) та №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 342 794 грн. (в т.ч. за основним платежем - 228 529 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 114 265 грн.).

Досліджуючи правомірність декларування СП «Морімото і компанія» ТОВ господарських операцій з контрагентами-постачальниками у перевірений період, суд першої інстанції встановив, що:

- 10.01.2012р. між ТОВ «Вторметекспорт», як Продавцем, та позивачем, як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу №1001-7, за умовами якого Продавець зобов'язується передати, а Покупець - оплатити та прийняти лушпиння соняшника гранульоване в біг-бегах чи насипом;

- 10.06.2013р. між позивачем, як Замовником, та ТОВ «Інтерія ЛТД», як Підрядником, укладено договір №6.1/13, предметом якого є комплекс робіт з обробки металовиробів та металоконструкцій за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів, 1;

- 02.10.2013р. між позивачем, як Замовником, та ТОВ «Авесбуд», як Підрядником, укладено договір №18/10/13, предметом якого є комплекс робіт з обробки металовиробів та укрупненої зборки металоконструкцій за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів, 1;

- 08.01.2014р. між позивачем, як Замовником, та ТОВ «Спецбілд», як Підрядником, укладено договір №03/01/14, за умовами якого Підрядник зобов'язується на свій ризик з використанням своїх матеріалів, а також за домовленістю - матеріалів Замовника, виконати по завданню Замовника, а останній зобов'язується прийняти і оплатити наступні роботи: комплекс робіт по улаштуванню та монтажу металоконструкцій, розташованого на об'єкті Замовника за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів, 1.

Суд першої інстанції встановив, що на підтвердження виконання умов вищезазначених договорів та подальшого використання придбаних товарно-матеріальних цінностей (послуг) у власній господарській діяльності підприємства, правильності декларування позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість, правомірності формування ним податкового кредиту з податку на додану вартість за спірними правовідносинами за період, який перевірявся, позивач надав до перевірки: контракти та договори, доручення на надання митно-брокерських послуг, доручення на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів по залізничним дорогам держав СНД та дальнього зарубіжжя, заявки, рахунки, податкові накладні, видаткові накладні, ВМД із доповненнями, накладні, інвойси, довіреності, банківські довідки та виписки по рахунках, податкові декларації з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість із додатками до них та доказами щодо отримання їх відповідним органом ДПС, уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань, документи щодо контрагентів (статути, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, довідки з ЄДРПОУ, накази по підприємствам), довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ (форми № КБ-3), акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в), підсумкові відомості ресурсів (витрати - по факту), договірні ціни, локальні кошториси, відомості ресурсів до локальних кошторисів,акти попереднього приймання відповідальних конструкцій, сертифікати, кваліфікаційні сертифікати.

Встановив суд першої інстанції також і те, що на час здійснення господарських відносин з позивачем ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд» були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

22.11.2012р. ТОВ «Інтерія ЛТД» видана ліцензія Серії АЕ № 181031 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури зі строком дії до 22 листопада 2015 року.

19.04.2013р. ТОВ «Авесбуд» видана ліцензія Серії АЕ № 260724, на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури зі строком дії до 12 квітня 2016 року.

15.11.2013р. ТОВ «Спецбілд» видана ліцензію Серії АЕ № 280232 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури зі строком дії до 8 листопада 2016 року.

З посиланням на приписи п.138.2 ст.138, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд». При цьому суд першої інстанції врахував те, що будь-яких претензій (зауважень) щодо повноти та оформлення первинної документації, наданої позивачем в ході перевірки по взаємовідносинам із контрагентами у відповідача немає.

Суд першої інстанції відхилив посилання податкового органу на відсутність у постачальників позивача необхідних умов для здійснення задекларованих господарських операцій, зазначивши, що питання наявності необхідних умов для ведення господарської діяльності (основних засобів, трудових ресурсів, виробничих потужностей тощо), були досліджені та враховані при видачі контрагентам позивача Державною архітектурно-будівельною інспекцією України ліцензій на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатками), дійсних на час укладання договорів та у період, який перевірявся.

Суд першої інстанції зазначив, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Також, суд першої інстанції відхилив посилання податкового органу на обставини діяльності контрагентів СП «Морімото і компанія» ТОВ, зафіксовані в актах про неможливість проведення їх зустрічних звірок, та зазначив, що зустрічні звірки не є перевірками, а висновки про результати відпрацювання ризикових платників податків є лише підставою для вжиття відповідних заходів щодо перевірки викладених у них обставин у законодавчо визначеному порядку.

Зазначені висновки суду першої інстанції стали підставою для задоволення вимоги позову СП «Морімото і компанія» ТОВ про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.08.2014 р. № та № , як таких, що прийняті відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

При цьому суд першої інстанції не встановив підстав для задоволення вимог про визнання незаконними дій відповідача по складанню акту про результати виїзної позапланової перевірки від 01.08.2014р. № 1235/15-21-22-01/24531682, зазначивши, що прийняття судом рішення про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача, прийнятих на підставі такого акту, є достатнім для поновлення та повного захисту порушених прав позивача.

Справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України апеляційний суд переглядає постанову суду першої інстанції від 28.11.2014р. в межах вимог апеляційної скарги, тобто в частині вимог СП «Морімото і компанія» ТОВ, які задоволені оскарженим судовим рішенням.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення ДПІ в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 11.08.2014р. № та №, які прийняті відповідачем на підставі акту позапланової виїзної документальної перевірки від 01.08.2014р. №1235/15-21-22-01/24531682 СП «Морімото і компанія» ТОВ з питань перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Вторметекспорт» за період січень-квітень 2012 року, ТОВ «Спецбілд» за період січень 2014 року, ТОВ «Інтерія ЛТД» за період січень 2014 року, ТОВ «Авесбуд» за період грудень 2013 року.

Зазначеним актом перевірки зафіксовано порушення СП «Морімото і компанія» ТОВ п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 228 529 грн., та п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 195826 грн.

Відповідно до приписів ст.ст. 138, 139, 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум витрат до складу валових, а сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності надання послуг із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реального надання послуг тощо.

При цьому, з урахуванням норм статей 44 та 61 ПК України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на дослідженні наданих СП «Морімото і компанія» ТОВ первинних бухгалтерських та податкових документів, які податковий орган визнав такими, що не підтверджують реальність господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд». Підставою для невизнання наданих позивачем документів, в якості підтвердження реальності господарських операцій з вказаними суб'єктами господарювання, є врахування апелянтом інформації щодо діяльності контрагентів позивача, яка міститься в актах:

- ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.11.2013р. №1936/22-01/30127924 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вторметекспорт» () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р.»;

- ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 03.04.2014р. №1894/15-53-22-3 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» (код за ) щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період грудень 2013 року»,;

- ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 01.04.2014р. №1815/15-53-22-3/38018040 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтерія ЛТД» () з питань підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період січень-лютий 2014 року»;

- ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 01.04.2014р. №1818/15-53-22-3/38945620 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецбілд» () щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період січень 2014 року - лютий 2014 року».

Зазначеними актами зафіксовано відсутність підприємств за місцезнаходженням, відсутність у них адміністративно-господарських можливостей для здійснення задекларованого обсягу господарських операцій, виписування податкових накладних іншим суб'єктам господарювання з метою надання їм податкової вигоди.

Апеляційний суд встановив, що основними видами діяльності позивача у період, який перевірявся, є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (КВЕД 25.11), будівництво житлових і нежитлових будівель (КВЕД 41.20), оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (КВЕД 46.73), діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (КВЕД 56.10), обслуговування напоями (КВЕД 56.30).

У січні-квітні 2012 року СП «Морімото і компанія» ТОВ формувало податковий кредит на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Вторметекспорт» на виконання договору купівлі-продажу лушпиння соняшника гранульоване в біг-бегах чи насипом №1001-7 від 10.01.2012р., за умовами якого ТОВ «Вторметекспорт», як продавець, зобов'язується передати, а СП «Морімото і компанія» ТОВ, як покупець, - оплатити та прийняти товар. Вказаний договір укладений СП «Морімото і компанія» ТОВ на виконання своїх зобов'язань по контракту №DAP 10.11.2011-1 від 11.11.2011р. з «АСТЕН ГРУПП ЛТД» на поставку гранул паливних з лушпиння соняшнику та деревини паливної у вигляді гранул, в якому СП «Морімото і компанія» ТОВ виступає в якості Продавця. В підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Вторметекспорт» позивач надав до перевірки видаткові накладні, податкові накладні, банківські виписки, міжнародні товарно-транспортні накладні, залізничні накладні, що зафіксовано актом перевірки, який не містить зауважень щодо достатності та правильного їх оформлення.

Апеляційний суд встановив, що для транспортування товару, придбаного у ТОВ «Вторметекспорт», СП «Морімото і компанія» ТОВ укладені наступні договори: договір про надання послуг по стоянці транспортних засобів під час оформлення митних документів від 28.11.2011р. з ТОВ Логістична компанія «Захід Ресурс», договір надання послуг по організації вантажно-розвантажувальних робіт №1/12-11 від 01.12.2011р. з ТОВ «Фільтр-Сервіс», договір на перевалку вантажів №05-02/12 від 05.02.2012р. з ТОВ «Термінал», договір митно-брокерського обслуговування №119-Б від 02.12.2011р. з ТОВ «Абсолют Вест Сервіс», договір-доручення на надання митно-брокерських послуг №01/16 від 28.11.2011р., договір на виконання вантажно-розвантажувальних робіт №10/01-12 від 10.01.2012р. з ТОВ «СП Укрпродекспорт-ЮГ», договір-доручення на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів по залізницях країн СНД та далекого зарубіжжя №003 від 05.12.2011р. з ТОВ «СП Укрпродекспорт-ЮГ».

Також апеляційний суд встановив, що в період з червня 2013 року по квітень 2014 року СП «Морімото і компанія» ТОВ уклало з ПП «СРК БУДМАРІН» договір підряду №16/08/13 від 01.08.2013р. на виконання робіт з покриття із профнастилу ТЦ «Сіті-Центр», договір підряду №1306/13-СЦ від 13.06.013р. на виконання робіт з влаштування металоконструкцій ТЦ «Сіті-Центр», за умовами яких СП «Морімото і компанія» ТОВ виступало у якості Підрядника. Предметом цих договорів є виконання Підрядником робіт виробничого характеру з будівництву Торгівельного Центру «Сіті-Центр» за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова 2. Умовами договір підряду передбачено право Підрядника залучати до виконання відповідних робіт субпідрядників. На виконання взятих на себе зобов'язань перед ПП «СРК БУДМАРІН» позивач залучив супідрядні організації ТОВ «Авесбуд» (договір №18/10/13 від 02.10.2013р.), ТОВ «Інтерія ЛТД» (договір №6.1/13 від 10.06.2013р.), ТОВ «Спецбілд» (договір №03/01/14 від 08.01.2014р.) для виконання робіт з монтажу металоконструкцій покрівлі та монтажу металевих конструкцій.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивач надав до перевірки:

- за договором №18/10/13 від 02.10.2013р. з ТОВ «Авесбуд»: податкові накладні №112 від 05.12.2013р., №113 від 05.12.2013р., №114 від 05.12.2013р., видаткові накладні від 05.12.2013р., банківські виписки №1006 від 06.02.2013р., №1022 від 11.12.2013р., №1051 від 16.12.2013р., акти виконаних робіт за грудень 2013 року від 05.12.2013р.;

- за договором №6.1/13 від 10.06.2013р. з ТОВ «Інтерія ЛТД»: податкові накладні №1401 від 08.01.2014р., №1402 від 08.01.2014р., видаткові накладні від 08.01.2014р., банківські виписки №24 від 14.01.2014р., №48 від 20.01.2014р., акти виконаних робіт за січень 2014 року від 08.01.2014р.;

- за договором №03/01/14 від 08.01.2014р. з ТОВ «Спецбілд»: податкові накладні №225 від 22.01.2014р., №226 від 22.01.2014р., №227 від 22.01.2014р., видаткові накладні від 22.01.2014р., банківські виписки №86 від 05.02.2014р., №88 від 06.02.2014р., №106 від 14.02.2014р., акти виконаних робіт за січень 2014 року.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. Таким чином, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між СП «Морімото і компанія» ТОВ та ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивач не надав до перевірки доказів подальшого використання придбаних у ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд» товарів (послуг) у власній господарській діяльності.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки, як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, вказані підприємства залучені позивачем для виконання взятих на себе зобов'язань, як Підрядника, за договорами підряду, укладеними з ПП «СРК БУДМАРІН».

Єдиною підставою, що зазначена в акті перевірки від 01.08.2014р. №1235/15-21-22-01/24531682, для висновку про безтоварність господарських операцій, є посилання апелянта на відомості, зафіксовані актами від 18.11.2013р. №1936/22-01/30127924 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вторметекспорт», від 03.04.2014р. №1894/15-53-22-3 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд», від 01.04.2014р. №1815/15-53-22-3/38018040 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтерія ЛТД» та від 01.04.2014р. №1818/15-53-22-3/38945620 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецбілд».

Апеляційний суд зазначає, що отримання податковим органом акту перевірки, в якому викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або висновки про відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, так як акт податкової перевірки не має наперед встановленого значення та не є документом, який достовірно та безсумнівно засвідчує обставини фактичної дійсності.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, повинні викладатися в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В матеріалах справи відсутні докази щодо перевірки апелянтом відомостей, на які є посилання в акті перевірки від 01.08.2014р. №1235/15-21-22-01/24531682 щодо вчинення контрагентами позивача ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд» порушень податкового законодавства.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагента окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть бути вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки (надання послуг); податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

При укладені договорів головним для суб'єкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як суб'єкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому позивач не має права наполягати на отримані додаткової інформації відповідачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Апелянт не надав вироку суду, яким би було встановлено, що ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд» зареєстровані в державних органах влади з метою прикриття незаконної діяльності, а не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої чинним законодавством України; не надав доказів того, що між позивачем і його контрагентами укладались фіктивні господарські угоди, в тому числі з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, підроблялись первинні документи або що послуги вказаними контрагентами позивачу фактично не надавались.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 КАС України, податковий орган не надав, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформував податковий кредит, не спростував.

Оскільки встановлено, що договори з контрагентами ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Спецбілд», ТОВ «Інтерія ЛТД» та ТОВ «Авесбуд» укладені у письмовій формі, виконання вказаних договорів підтверджено первинними документами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст. 3 ГК України. Укладені договори відповідають вимогам ст. 203 ЦК України, не порушують публічний порядок, не спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність таких договорів прямо законом не встановлена, а також такі договори судом недійсними не визнавалися, а отже є чинними.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про незаконність оскаржених податкових повідомлень-рішень відповідача від 11.08.2014р. № та № апеляційний суд вважає правильними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, п.1 ч.1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець