Справа № 2а-1670/1272/12
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/1272/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - Намінас О.В.,

представника відповідача - Біленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2012 №/32.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується з висновками Кременчуцької ОДПІ, викладеними в акті перевірки від 25.01.2012 року № 409/23-309/35713283, щодо завищення позивачем від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ), який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень 2011 року на суму 662506 грн. внаслідок неправомірного включення до податкового кредиту сум ПДВ по податкових накладних, оформлених ПП "Укрспецервіс-Нова", ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна" із порушеннями (зазначення невірних адрес). На час здійснення господарських операцій продавці позивача були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мали свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ, господарські операції належним чином підтверджені первинними документами, тому формування податкового кредиту і визначення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту відбулось у зв'язку із фактичним здійсненням реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2013, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.02.2012 №/32.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.02.2016 замінено в даній справі відповідача - Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби її правонаступником - Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області та скасовано ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2013 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 у даній справі, а справу надіслано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

У зв'язку з реорганізацією територіальних фіскальних органів протокольною ухвалою суду від 05.04.2016 здійснено заміну відповідача у справі на належного - Кременчуцьку ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області.

Представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем неправомірно віднесено до податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинах із ПП "Укрспецервіс-Нова", ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна", оскільки не враховані результати попередньої перевірки, якою встановлено порушення статті 201 Податкового кодексу України. А відтак, спірне податкове повідомлення-рішення вважає правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат " (код суб'єкта господарювання за ) зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Полтавської області 14.07.2008 (т.1 а.с.13) та перебуває на податковому обліку в Комсомольському відділенні Кременчуцької ОДПІ.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 24.07.2008 № 100130216, виданого Комсомольським відділенням Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "Єристівський ГЗК" є платником ПДВ (т.1 а.с.10).

Судом встановлено, що у період з 12.01.2012 по 18.01.2012 Кременчуцькою ОДПІ на підставі направлень від 11.01.2012 №206/000206 та наказу від 11.01.2012 №140 проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Єристівський ГЗК" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за жовтень 2011 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в серпні, вересні 2011 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржено.

За результатами перевірки складено акт від 25.01.2012 року №409/23-309/35713283, в якому вказано на порушення платником податків вимог п.200.1, 200.3, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме завищено залишок від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ), який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень 2011 року на суму 662506 грн. (т.1 а.с.23-39).

Позивачем було подано заперечення № 425/03-12 від 01.02.2012 року до Акту позапланової виїзної податкової перевірки від 25.01.2012 року №409/23-309/35713283, яке листом відповідача від 08.02.2012 року №5068/10/23-309 залишено без задоволення, а висновки Акту - без змін (т.1 а.с.15-22).

На підставі зазначених висновків акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення № /32 від 13 лютого 2012 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 652293 грн. (т.1 а.с.8).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугувало встановлення контролюючим органом в акті перевірки від 25.01.2012 року №409/23-309/35713283 порушення позивачем п.200.1, 200.3, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2011 року на загальну суму 420 270 грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за жовтень 2011 року на суму 662 506 грн.

Так, за твердженням відповідача, ТОВ "Єристівський ГЗК" не враховано результати попередньої виїзної планової перевірки ТОВ "Єристівський ГЗК" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010р. по 30.09.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 30.09.2011, за результатами якої складено акт № 8791/23-309/35713283 від 28.12.2011 та встановлені порушення по ПДВ, а саме:

- п.п.198.3, п.п.198.4, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за вересень 2011р. в розмірі 598 667 грн.

- п.п. 198.1, п.п.198.3, п.п.198.4, п.п 198.6, ст. 198, п. 201.1, п.201.10 ст.201, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями), частини 1, 5 ст. 203, п. 1,2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду з 01.01.2010р. по 30.09.2011р. встановлено його завищення всього за вересень 2011р. в сумі 484 109 грн. (завищено від'ємне значення: за серпень 2011р. на суму ПДВ 420 270 грн., за січень 2011р. на суму ПДВ 63 839 грн.).

Як вбачається із вищевказаного акту перевірки, перевіряючі прийшли до висновку про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту суми за серпень 2011 року - 420270 грн. (по взаємовідносинам ПП "Укрспецервіс-Нова") та вересень 2011 року - 598667 грн. (по взаємовідносинам ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" та ПП "Укрспецервіс-Нова"), які впливають на декларацію по ПДВ за жовтень 2011 року.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставини справи, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права на податковий кредит платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Стаття 200 Податкового кодексу України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1. вказаної статті, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.3. вказаної статті , при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. ст.200 цього Кодексу передбачено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

В ході розгляду справи судом встановлено, що за результатами фінансово-господарських операцій з ПП "Укрспецсервіс-Нова" позивач включив до складу податкового кредиту з ПДВ суму 912 461 грн., а саме: серпень 2011 року - 420 270 грн., вересень 2011 року - 438 565 грн.

Так, між ПП "Укрспецсервіс-Нова" (Підрядник) та ТОВ "Єристівський ГЗК" (Замовник) укладено договори підряду (від 15.12.2010 року 459/2/12-10/06, від 29.07.2011 року № 282/50110, від 23.08.2011 року за № 314/50110), за умовами яких ПП Укрспецсервіс-Нова" (Підрядник) зобов'язується виконати (Замовнику) роботи по об'єкту ТОВ "Єристівський ГЗК", а саме: розробку, навантаження, перевезення порожньої породи на автосамоскидах (а.с. 199-203, 252-259 т. 2).

На виконання умов вищевказаних угод позивачу його контрагентом виписано податкові накладні, рахунки-фактури, сторонами складено акти про виконані роботи, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 204-207, 211-222, 260, 263-266 т. 2).

Порушень в оформленні податкових накладних судом не встановлено, зауваження до їх змісту та форми відсутні.

Розрахунок за отримані роботи здійснено позивачем у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 208-210, 261-262 т.2).

Судом встановлено, що з метою виконання обсягів робіт, визначених договорами підряду з ТОВ "Єристівський ГЗК", ПП "Укрспецсервіс-Нова" укладалися договори з фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПП "Інвестшляхбуд-5" на надання послуг автотранспортом та навантажувальною технікою, згідно яких для здійснення робіт були задіяні екскаватори, автосамоскиди та автонавантажувач, експлуатація зазначеного транспорту здійснювалась персоналом субпідрядників за змінним графіком роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактурами, актами здачі-приймання робіт, накладними тощо (а.с. 229-250 т.2).

Таким чином, позивачем до матеріалів справи в повному обсязі надані документи первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких сформований склад податкового кредиту за серпень - вересень 2011 року по взаємовідносинах із ПП "Укрспецсервіс-Нова".

Також, ТОВ "Єристівський ГЗК" віднесено до складу податкового кредиту за вересень 2011 року суму ПДВ 160 102 грн. по взаємовідносинах із ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ".

16.12.2009 року між позивачем (замовник) та ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" (виконавець) укладено контракт про сервісне обслуговування № SR-KR 16-12-2009, за умовами якого Замовник замовляє і оплачує, а Виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з сервісного обслуговування устаткування Замовника, з додатковими угодами, які є невід'ємною частиною контракту (а.с. 1-51 т. 3).

На виконання умов договору, ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" виписано позивачу податкову накладну від 27.09.2011 № 396/001 на загальну суму 960610 грн. 24 коп., в т.ч. ПДВ - 160102 грн. та складено акт виконаних робіт від 27.09.2011 № KRRN0005123, згідно якого сторони претензій один до одного не мають (а.с. 53-56 т. 3).

Заперечуючи право позивача на включення до складу податкового кредиту за вересень 2011 року суму ПДВ 160102 грн. по вказаній податковій накладній, відповідач вказує на те, що дана податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, згідно листа Державної податкової служби України від 10.04.2012 № 5317/5/10-1516/1559 за даними Єдиного реєстру податкових накладних на шлюз прийому звітності ДПС України ТОВ ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" надійшла та зареєстрована податкова накладна від 27.09.2011 № 396/001, реєстраційний номер .

За даними квитанції №1, на шлюз прийому звітності ДПС України від ТОВ з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна" надійшла та зареєстрована податкова накладна № 396/001 з датою виписки 27.09.2011 року, реєстраційний номер (а.с. 60 т. 1, а.с.139-140 т. 3).

В межах вказаних даних, податкова накладна, надана ТОВ з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна" та на підставі якої позивач формував податковий кредит, не відрізняється від даних ЄРПН. Крім цього, інформація яка вказана у податковій накладній повністю збігається з інформацією яка наявна у первинних документах.

Таким чином, твердження відповідача про незареєстрованість податкової накладної від 27.09.2011 № 396/001 у ЄРПН не відповідає дійсності, а отже позивач мав всі передбачені законом підстави для включення ПДВ у розмірі 160102 грн до податкового кредиту.

Суд звертає увагу на те, що в акті перевірки відсутні посилання на будь-які інші обставини, крім включення суми ПДВ по податковій накладній, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, які б свідчили про протиправний характер діяльності позивача та його контрагента - ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ".

Крім того, Кременчуцькою ОДПІ не встановлено фактів, які б ставили під сумнів наявність господарських операцій між позивачем та ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ", не виявлено обставин, які б спростовували фактичне здійснення таких господарських операцій, не надано жодного доказу, який би спростовував правильність документального оформлення операцій, за проведення яких позивачем сформований податковий кредит, не доведено відсутність послуг чи об'єктивних можливостей надання ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" послуг позивачу.

Як встановлено судом вище, реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, послуги з сервісного обслуговування устаткування використані позивачем для власних потреб.

Згідно вищезазначених податкових накладних, виписаних ПП "Укрспецсервіс-Нова" та ТОВ з ІІ "Цеппелін Україна ТОВ" позивачем включено відповідні суми до складу податкового кредиту та відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість, а також враховано при визначені суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами за період, охоплений перевіркою, підтверджується належним чином оформленими документами, доказів, які б спростовували зазначений факт, відповідачем не надано, в зв'язку із чим суд вважає достатньою підставою для визнання факту здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами реальним.

Приймаючи до уваги підтвердження судом правомірності формування позивачем податкового зобов'язання та податкового кредиту за наслідками проведених господарських операцій із вищевказаними контрагентами, а також підтвердження фактичної сплати ПДВ у ціни придбаних товарів/послуг їх постачальникам, що підтверджується копіями вищезгаданих платіжних доручень із відмітками банку про списання коштів із розрахункових рахунків позивача, суд дійшов висновку, що позивач мав право заявляти до бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2011 року у розмірі 7 780 150 грн.

З огляду на ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт наявності вищевказаних порушень.

Суд зазначає, що вчинення платником податку порушення податкового законодавства відповідач, пов'язує з не врахуванням висновків виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 року по 30.09.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 30.09.2011 року, викладені в акті № 8791/23-309/35713238 від 28.12.2011року, які мали вплив на декларацію по ПДВ за жовтень 2011 року.

Однак, суд не може погодитись з наведеним доводом Кременчуцької ОДПІ, адже у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 2а-1670/492/12 за позовом ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Предметом вказаного спору було рішення податкового органу №/8 від 13.01.2012 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість по деклараціях за червень, липень, серпень 2010 року та вересень 2011 року в розмірі 1 139 581 грн., до складу якої входила задекларована у жовтні 2011 року сума ПДВ, заявлена до бюджетного відшкодування, та на яку рішенням №/32від 13.02.2012 року зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 652293 грн.

У зв'язку з цим, ухвалою суду було зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №2а-1670/492/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №/8 від 13.01.2012 року, оскільки, ним буде надано правову оцінку реальності оподаткованим господарським операціям за відповідний звітний період та правомірності визначення суми від'ємного значення податку на додану вартість за червень - серпень 2010 року та вересень 2011 року, а відтак, і правомірність заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ по декларації за жовтень 2011 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2012 року позов у адміністративній справі №2а-1670/492/12 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області від 13.01.2012 року № /8.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 року апеляційну скаргу Кременчуцької ОДПІ залишено без задоволення, а вказану постанову - без змін.

Таким чином, у справі наявне рішення, яке набрало законної сили з 24.09.2012 року.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

А відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовими рішеннями, що набрали законної сили, надано оцінку доводам відповідача щодо правомірність формування позивачем від'ємного значення сум ПДВ у червні - серпні 2010 року та вересні 2011 року.

За таких обставин, посилання Кременчуцької ОДПІ на висновки попередньої перевірки, викладені у акті № 8791/23-309/35713238 від 28.12.2011року, суд відхиляє як необґрунтовані та спростовані судовими рішеннями, що набрали законної сили.

При цьому на момент подачі декларації за жовтень 2011 року податкове повідомлення - рішення, що було предметом розгляду у справі №2а-1670/492/12 не було винесене.

Відтак, відповідачем неправомірно зменшені суми бюджетного відшкодування у жовтні 2011 року.

З огляду на ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт наявності вищевказаних порушень.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесено необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали бути враховані при прийнятті цього рішення, та є протиправним.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № /32 від 13 лютого 2012 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 146 (дві тисячі сто сорок шість гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 12 травня 2016 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко