Справа № 820/149/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 травня 2016 р. Справа № 820/149/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог та заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, відповідно до якої визначено до сплати 7184,98грн. боргу зі сплати єдиного внеску;

- скасувати Рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_2 від 03.12.2015р., відповідно до якого визначено до сплати 21376,40грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_3 від 03.12.2015р., відповідно до якого визначено до сплати 510,00грн. штрафна (фінансова) санкція.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що фахівцями Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку СПД ФО ОСОБА_3 з питання повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 від 23.11.2015 р. На підставі висновків акту №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 від 23.11.2015 р. контролюючим органом сформовано та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 23.11.2015 року, а також 03.12.2015 р. винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, а також рішення № 1 про застосування штрафних санкцій. В порядку адміністративного оскарження рішення № 1 від 03.12.2015 року про застосування штрафних санкцій контролюючим органом було скасовано та замість нього винесено рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій. Зазначені рішення відповідача субєкта владних повноважень є такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а отже підлягають скасуванню. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях зазначив, що оскаржувані рішення контролюючого органу є цілком законними та обґрунтованими. Порушення позивачем вимог податкового законодавства встановлені в ході проведення перевірки обґрунтовуються тим, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських відносин з ТОВ «Бізнессіті». З огляду на зазначене спірні рішення контролюючого органу є винесеними відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Суд вважає необхідним вказати, що позивачем в позовній заяві невірно зазначено імя позивача, а саме СПД ОСОБА_4 ОСОБА_5, індивідуальний податковий номер НОМЕР_4, замість вірного СПД ФО Дмитрієв ОСОБА_5, індивідуальний податковий номер НОМЕР_4.

Про вказану вище помилку позивача також свідчать копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо СПД ФО ОСОБА_3, копія акту перевірки №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 від 23.11.2015 р., а також копії усіх наданих до суду документів.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи судом досліджувалось правомірність та законність прийняття Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 23.11.2015 року, рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій, податкові повідомлення-рішення від 03.12.2015 р. № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, винесені саме щодо платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, індивідуальний податковий номер НОМЕР_4.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Фізична особа підприємець ОСОБА_3, індивідуальний податковий номер НОМЕР_4, зареєстрований у відповідності до норм діючого законодавства 17.10.2013 року, місце проживання: 61129, АДРЕСА_1, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (т. 1 а.с. 12).

Як встановлено з матеріалів справи відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за результатами якої складено акт від 23.11.2015 року №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року» (т.1 а.с. 13-30).

Відповідно до висновків акту від 23.11.2015 року №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 контролюючим органом встановлено порушення: п. 138. 2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010р., зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю за 2014р. на загальну суму 21376,40 грн; підпункту 2 пункту 1 статті 7, п.3 ст. 9 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464- VІ, що призвело до заниження єдиного соціального внеску на загальну суму 7184,98 грн; п.п. 44.6, п.44.3 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010р., зі змінами та доповненнями.

На підставі вище зазначеного акту перевірки контролюючим органом сформовано та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2015 року №Ф-, відповідно до якої позивачу визначено до сплати 7184,98 грн. боргу зі сплати єдиного внеску; рішення № НОМЕР_5 від 03.12.2015р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 1077,74грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 03.12.2015р., відповідно до якого визначено до сплати 21376,40грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 03.12.2015р., відповідно до якого визначено до сплати 510,00грн. штрафна (фінансова) санкція.

Позивач, користуючись своїм правом на адміністративне оскарження рішень відповідача, подав скаргу до Головного управління ДФС України у Харківській області.

Згідно з пунктом 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до Рішення про результати розгляду скарги від 20.01.2016 року рішення № НОМЕР_5 від 03.12.2015р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 1077,74грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску скасовано в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 718,49 грн, у зв'язку з чим відкликано та скасовано, зобов'язано ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області сформувати та направити на адресу ФОП ОСОБА_3 нове рішення.

Від так контролюючим органом за результатами розгляду скарги на рішення № НОМЕР_5 від 03.12.2015р. його скасовано та винесено рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Доказів скасування інших оскаржуваних рішень відповідача, субєкта владних повноважень, матеріали справи не містять.

Судом під час судового розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами та з пояснень представників сторін встановлено, що на підставу порушень позивачем податкового законодавства контролюючим органом вказано на документальне не підтвердження реальності здійснення ФОП ОСОБА_3 господарських відносин з ТОВ «Бізнессіті», що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю за 2014р. на загальну суму 21376,40 грн та заниження єдиного соціального внеску на загальну суму 7184,98 грн.

Зі змісту акту перевірки та наданих представником відповідача письмових заперечень судом було встановлено, що перевіркою було встановлено завищення позивачем валових витрат на загальну суму 127000,00 грн за рахунок включення до складу валових витрат, безпосередньо не повязаних з отриманням доходів.

Також судом з аналізу акту перевірки від 23.11.2015 року №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 встановлено, що в перевіряємий період позивачем було отримано дохід від здійснення господарської діяльності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайфун-2000», шляхом укладення договору надання послуг (т.1 а.с. 93-95).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайфун-2000», , зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства 27.06.2000 року, місцезнаходження юридичної особи: 61051, Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 339, що підтверджено наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с. 84-90).

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та ТОВ «Тайфун-2000» (замовник) укладено договір №210114 від 21.01.2014 року про надання послуг супроводження зовнішньоекономічних угод, відповідно до умов якого виконавець приймає зобовязання надати послуги по супроводженню зовнішньоекономічних угод замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору сторонами узгоджено послуги, що надаються за цим договором включають в себе, але не обмежуються наступним переліком: пошук зарубіжних покупців на товари Замовника, ведення переговорів з зарубіжними партнерами, надання інформації про необхідні документи дня оформлення ЗЕД-контракту з посиланням на нормативні акти, ведення переписки, оформлення та переклад зовнішньо-торгівельних документів та контрактів з/на українську, російську, англійську мови, консультації з митного оформлення товарів, визначення ціни на експортований товар, розрахунок вартості митного оформлення товарів, консультації з питань перетинання товарів та валюти через митний кордон України, надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше). Сторонами визначено у пункті 1.3 договору, що склад, вартість та строки надання послуг визначаються на підставі замовлення на надання послуг.

Матеріали справи містять замовлення на надання послуг від 21.01.2014 року, відповідно до якого ТОВ «Тайфун-2000» замовлено послуги, а саме: пошук зарубіжних покупців на купівлю соняшникової олії та укладання ЗЕД-контрактів на поставку олії; переклад ЗЕД-контратів з/на російську та англійську мови; консультації з митного оформлення олії та питань перетинання валюти через митний кордон України; визначення ціни експорту олії; розрахунок вартості митного оформлення олії; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше. Також сторонами визначено вартість послуг у розмірі 128500,00 грн, умови оплати послуг та строк виконання послуг (т.1 а.с. 96).

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що задля виконання умов зазначеного договору №210114 від 21.01.2014 року та надання замовнику послуг у повному обємі ФОП ОСОБА_3 було укладено договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнессіті» ( виконавець) укладено договір №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнессіті» ( виконавець) укладено договір №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року (т.1 а.с. 37-38).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнессіті» (), зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства 23.04.2013 року, місцезнаходження юридичної особи: 01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Золотоустівська, буд. 30; перебуває в стані припинення за рішенням засновників з 14.10.2014 року, що підтверджено наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 77-83).

Відповідно до умов договору №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року виконавець приймає зобовязання надати консультаційні послуги замовнику щодо укладення зовнішньоекономічних угод, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору сторонами визначено, що послуги, що надаються за цим договором включають себе, але не обмежуються наступним переліком: надання інформації про необхідні документи для оформлення ЗЕД-контрактів з посиланням на нормативні акти; консультації з митного оформлення товарів; консультування щодо визначення вартості митного оформлення товарів; консультації з питань перетинання товарів та валюти через митний кордон України; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, Індикативні ціни та інше). Пунктом 1.3 визначено, що склад, вартість та строки надання послуг визначаються на підставі замовлення на надання послуг. Пунктом 2.5 договору визначено, що підтвердженням виконання послуг виконавцем за кожним етапом цього договору та/або замовленням є підписані сторонами акти виконаних послуг.

Матеріали справи містять замовлення на надання послуг датоване 01.04.2014 року, відповідно до якого позивачем замовлено у виконавця послуги щодо консультування по різним аспектам митного оформлення та здійснення зовнішньоекономічної діяльності підприємства; отримання інформації про необхідні дозвільні документи та процедури із визначенням нормативних актів, та інше; консультування з питань пропуску товарів та валюти через митний кордон України; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних зборів, заходів нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше) та з практичних питань зовнішньоекономічної діяльності. Сторонами визначено у замовленні вартість послуг у розмірі 127000,00 грн, умови оплати послуг та строк виконання: 30 робочих днів від дати оформлення замовлення (т.1 зв. бік а.с.38).

На виконання умов договору №010414-1-П від 01.04.2014 року сторонами підписано акт надання послуг №04/04-1-П від 04.04.2014 року, відповідно до якого виконавцем надано замовнику послуги визначені замовленням на загальну вартість 127000,00 грн ( т.1 а.с.39).

Позивачем було надано до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордеру №16 на суму 7000,00грн.; від 11.04.2014р. №17 на суму 10000,00грн.; від 14.04.2014р. №18 на суму 10000,00 грн., від 15.04.04.2014р. №19 на суму 10000,00грн.; від 22.04.2014р. №24 на суму 10000,00грн.; від 21.04.2014р. №23 на суму 10000,00грн.; від 18.04.2014р .№22 на суму 10000,00 грн.; від 17.04.2014р. №21 на суму 10000,00грн.; від 25.04.2014р. №27 на суму 10000,00 грн.; від 28.04.2014р. №28 на суму 10000,00 грн.; від 23.04.2014р. №25 на суму 10000,00 грн.; від 24.04.2014р. №26 на суму 10000,00 грн.; від 16.04.2014р. №20 на суму 10000,00 грн (т.1 а.с. 40-43).

Матеріали справи містять акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Бізнессіті».

Позивачем надано до суду копії звітів ТОВ «Бізнессіті» щодо проведеного дослідження визначення цін на експортований товар (т. 1 а.с. 133-146; т.2 а.с. 5-41), копії нормативно-правових актів, повязаних із митним оформленням товарів (т. 1 а.с.147-221)

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що отримані від ТОВ «Бізнессіті» послуги були позивачем реалізовані на користь та на виконання умов договору №210114 від 21.01.2014 року.

Від так до матеріалів справи надано акт здачі-приймання послуг від 02.04.2014 року підписаний виконавцем ФОП ОСОБА_3 та замовником ТОВ «Тайфун-2000», відповідно до якого виконавцем надано послуги: супроводження зовнішньоекономічних операцій, пошук партнерів; консультування по всім аспектам митного оформлення та здійснення зовнішньоекономічної діяльності підприємства, оптимізації та зниженню витрат на митне оформлення; визначення ціни на імпортований товар; розрахунок вартості митного оформлення товару; отримання інформації про необхідні дозвільні документи і процедури з вказівкою нормативних актів та інше; консультування з питань пропуску товарів та валюти через митний кордон України; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше) та з практичних питань зовнішньоекономічної діяльності; ведення переписки, оформлення та переклад зовнішньо-торгівельних документів та контрактів з/на українську, російську, англійську мови.

Відповідно до акту здачі-приймання послуг від 02.04.2014 року сторонами узгоджено вартість отриманих послуг у розмірі 128500,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки по рахунку на рахунок ФОП ОСОБА_3 отримано оплату послуг за договором №210114 від 21.01.2014 року 07.04.2014 року (т.1 а.с. 116).

На підтвердження виконання умов договору №210114 від 21.01.2014 року представником позивача надано до суду копії контрактів №1002/01 від 10.02.2014 року, №08041/01 від 08.04.2014 року, №200514/01 від 20.05.2014 року укладених між ТОВ «Тайфун-2000» та компанієй ОLEOS NRADING LIMITED, (т.1 а.с. 97-113).

Відповідно до ст. 138.2 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п.139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Відповідно до п.138.4 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п.п. 138.8.2 п. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи судом було досліджено надані представником позивача до суду документи на підтвердження правовірності формування розміру валових витрат та віднесення до них витрат понесених за укладеним позивачем та ТОВ «Бізнессіті» договором №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року, з приводу чого суд зазначає наступне.

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що послуги отримані від ТОВ «Бізнессіті» було реалізовано позивачем на користь ТОВ «Тайфун-2000», при цьому суд зазначає, що матеріали справи містять акт здачі-приймання послуг №04/04-1-П від 04.04.2014 року підписаний ТОВ «Бізнессіті» та ФОП ОСОБА_3, проте акт здачі прийняття послуг між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Тайфун-2000» підписано 02.04.2014 року, чим спростовано доводи позивача щодо реалізації ним послуг отриманих від ТОВ «Бізнессіті» на користь ТОВ «Тайфун-2000».

Матеріали справи містять Довідкову інформацію ТОВ «Бізнессіті», з приводу якої суд зазначає, що з її змісту не можливо встановити відомості щодо особи відповідальної за її складання, відсутня печатка та підпис підприємства. Крім того, зі змісту Довідкової інформації судом встановлено цитування Митного кодексу України, що є загально доступною інформацією і не становить цінності у вартісних показних, оскільки не є результатом творчої або аналітичної роботи.

Також суд зазначає, що з аналізу актів наданих послуг за спірними договорами позивачем фактично реалізовано послуг в декілька разів більше, ніж придбано в контрагента ТОВ «Бізнессіті», проте, різниця у вартості послуг складає 1500 грн.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин суд приходить до висновку про неправомірність віднесення позивачем до складу валових витрат, витрат у сумі 127000,00 грн понесених за результатами господарської діяльності з ТОВ «Бізнессіті».

Від так суд приходить до висновку про неправомірність визначення позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, а отже у суду відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_2 від 03.12.2015р., відповідно до якого визначено до сплати 21376,40 грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10 грн.

Щодо правомірності винесення контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, відповідно до якої визначено до сплати 7184,98 грн. боргу зі сплати єдиного внеску, та рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску , суд зазначає наступне.

Контролюючим органом в акті перевірки позивача зазначено, що ФОП ОСОБА_3 в порушення норм діючого законодавства за 2014 рік не нараховувалась сума чистого доходу у розмірі 128500,00 грн за себе у квітні за рахунок порушень у визначенні загальної суми оподатковуваного доходу.

Суд зазначає, що згідно зі ст.4 Закону України від 08.07.10 р. №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування", платниками єдиного внеску є в т.ч. фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Єдиний внесок нараховується.

Відповідно до ст.7 Закону України від 08.07.10р. №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід. До членів сімей фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать дружина, батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15-річного віку, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - підприємцем, але спільно з ним провадять підприємницьку діяльність і отримують від цього частину доходу; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно зі ст. 9 єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь). Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

З огляду на те, що судом розглядом справи не спростовано висновків контролюючого органу щодо порушенням позивачем п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139, п. 177.4 ст. 177, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про правомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 23.11.2015 року та рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_3 від 03.12.2015 р., відповідно до якого визначено до сплати 510,00 грн. штрафна (фінансова) санкція, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний запит контролюючого органу від 04.09.2015 року №765/Д/20-34-17-01-13, відповідно до якого у платника податків запитувались документи на підтвердження здійснення господарських операцій та зокрема, книга обліку доходів і витрат платника податків (т. 1 а.с. 35).

При цьому у відповідь позивачем було надано до контролюючого органу лист з додатками, при цьому з його змісту судом не встановлено надання позивачем книги обліку доходів та витрат (т. 1 а.с.36).

Представником позивача в обґрунтування необґрунтованості та неправомірності податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 03.12.2015 р. надано до суду постанову про накладання адміністративного стягнення щодо ОСОБА_3 з підстав відсутності ведення книги обліку доходів і витрат та порушення ч. 1 ст. 164 КУАП (т.2 а.с. 82-83) та докази сплати адміністративного штрафу (т.2 а.с.84).

Суд зазначає, що вказаним спірним податковим повідомленням-рішенням застосовано відповідальність передбачену п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України за порушення норм діючого законодавства, а саме відсутність книги обліку доходів і витрат до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Отже в даному випадку субєктом податкової відповідальності є саме фізична особа-підприємець, а не фізична особа.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 03.12.2015 р.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.