Справа № 815/6984/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м.Одеса Справа № 815/6984/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратлантік» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови та визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укратлантік" (далі - ТОВ "Укратлантік", позивач) звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Одеська митниця ДФС, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610197/2 від 27.10.2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00374 від 27.10.2015 року; визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у визнанні заявленої митної вартості товарів з урахуванням додаткових документів, поданих позивачем для підтвердження митної вартості згідно листа вих.. №304 від 13.11.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в зоні діяльності Одеської митниці ДФС декларантом TOB "УКРАТЛАНТІК" було заявлено до митного оформлення товар за митною декларацією від 26.10.2015 року №500060001/2015/019512. Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією від 26.10.2015 року надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, комерційний інвойс, проформу-інвойс, копію митної декларації країни відправлення та інші документи. Відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджували заявлену митну вартість товару, правомірність застосування резервного методу визначення митної вартості відповідачем не доведена, оскільки, всі порушення, визначені в рішенні про коригування митної вартості товарів є не обґрунтовані, не впливають на ціноутворення та не спростовують заявлену вартість товару, розбіжності в документах, поданих для розмитнення товару відсутні, що підтверджується наданими доказами у справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, проте надав до суду заяву в який просив справу слухати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, проте надав до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, Одеською митницею ДФС встановлені розбіжності в поданих документах та відсутність в них всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена за товар, при цьому, дані ЄАІС свідчать про здійснення розмитнення подібних товарів за значно вищою ціною, ніж заявлена позивачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що між позивачем (покупець) та KAUFO CHEMICAL CORPORATION (продавець) 10.02.2015 року був укладений контракт №Tw-10/02/15 (а.с. 18-21).

Згідно п. 1.2 продавець продає, а покупець купує полістирол, пінополістирол гранульований, в комплекті з барвниками к ним та інші матеріали для виробництва компонентів для електронагрівачів, які іменуються в подальшому «товар».

Згідно п. 2.1 контаркту ціна та вартість товару узгоджується між покупцем та продавцем та фіксується в інвойсах, які оформлуються на кожну окрему поставку та є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до п.1 додаткової угоди від 31.03.2015 року до контракту №Tw-10/02/15 від 10.02.2015 року умови поставки по цьому договору CIF Одесса вартість транспортування та страхування включені у вартість товару.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що для підтвердження митної вартості товарів отриманих за вказаним контрактом до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № 500060001/2015/019512 від 26.10.2015 уповноваженою особою позивача подані комерційний інвойс від 13.09.2015 №P150938, проформа-інвойсу від 15.07.2015 №15176, зовнішньоекономічний договір від 10.02.2015 №Tw-10/02-15, копія декларації країни відправлення від 10.09.2015 № BC//04/234/F0784 та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Також частинами першою, четвертою статті 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управлінні ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Зокрема, формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №500060001/2015/019512 від 26.10.2015 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують, числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) копія митної декларації країни відправлення від 10.09.2015 року №BC//O4/234/F00784 датується 10.09.2015, а комерційний інвойс №Р150938 датується 13.09.2015, що суперечить умовам зовнішньоекономічного контракту, згідно з пунктом 5.2 якого кожна відправка партії товару повинна супроводжуватись інвойсом;

2) в копії митної декларації країни відправлення від 10.09.2015 року № BC//O4/234/F00784 міститься назва - торгівельної марки "KF- & FIG", відмінної від заявленої торгівельної «KF»;

3) так як продавець здійснював за свій рахунок страхування вантажу (CІF Odessa), то він повинен надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Суд розглядаючи дані зауваження Одеської митниці ДФС враховує наступне.

Щодо першого зауваження, то суду зазначає наступне.

Як встановлено судом митна декларація країни відправлення від 10.09.2015 року №BC//O4/234/F00784 була оформлена на підставі проформи-інвойсу №15176 від 15.07.2015 року (а.с. 24) за яким була здійснена оплата, а комерційного інвойсу на дату складення декларації не існувало.

Виданий комерційний інвойс №Р150938 від 13.09.2015 року супроводжував відправлену партію товару, як і передбачено умовами контракту (а.с. 29).

Відповідно до коносаменту №0212 дата навантаження на борт 13.09.2015 року, що співпадає з датою комерційного інвойсу (а.с. 30).

Враховуючи вищевикладене суд не погоджується з висновками митного органу щодо наявності розбіжностей викладених в пункті першому зауважень.

Щодо пунтку другого зауважень, суд зазначає наступне.

Позивач в позові вказує про відсутність розбіжностей в назві торгівельної марки, та зазнчає, що «KF & FIG» та «KF» є однією (тотожою) торговою маркою.

На підтвердження даних обставин представником позивача була надана виписка з перекладу який зробило бюро перекладів «Логос» за підписом перекладача ОСОБА_1 (а.с. 157).

Згідно вказаної виписки був зроблений переклад з англійської мови на російську та зазначено, що позначення в оригіналі «& FIG» є з'єднувальним союзом "і", часто графічно позначається в англійській мові знаком «&», і скороченням слова «FIGURES», від англійського слова «figure», одне зі значень якого перекладається як "цифра".

Виходячи з чого представник позивача вважає, що в МД №BC//O4/234/F00784 зазначено торгова марка KF «и цифри» 16 МТ «KAOFULEX» ударостійкий полістирол марка НРS-850 згідно проформі - інвойсу №15176 від 15.07.2015 року.

Проте суд не погоджується з даними твердженнями позивача.

Згідно перекладу з англійської мови на українську мову митної декларації країни відправлення від 10.09.2015 року № BC//O4/234/F00784 зробленого перекладачем ОСОБА_2 (Депатамент перекладів при «Асоціації перекладачів та філологів») (а.с. 218) на виконання ухвали суду вбачається, що назва торгівельної марки є "KF & FIG", та не є тотожною торговельної марки «KF», тобто назва торгівельної марки яка міститься в рядку 32 декларації країни відправлення № BC//O4/234/F00784 є відмінною від заявленої декларантом, в зв'язку з чим суд погоджується з даними зауваженнями митного органу.

Щодо третього пунтку зауважень, то суд зазначає наступне.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Пунктом 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювачі товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як витрати на страхування цих товарів.

Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), - це міжнародні правила по тлумаченню найбільш широко використовуваних торгових термінів в області зовнішньої торгівлі, у них зазначені яка з сторін договору купівлі - продажу повинна здійснити необхідні для перевезення та страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, та які витрати несе кожна з сторін.

Обрані сторонами умови зовнішньоекономічного договору умови поставки товару визначають те, які витрати включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари або іншими словами, визначають конкретні складові митної вартості товарів.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну CIF, (COST, INSURANCE AND FREIGHT (... named port of destination), (ВАРТІСТЬ, СТРАХУВАННЯ TA ФРАХТ (... назва порту призначення) на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 за умовами поставки CІF - продавець зобов'язаний надати покупцю страховий поліс чи інший доказ страхового покриття.

Відповідно до п.2 ст. 53 МКУ документами які підтверджують митну вартість товарів в тому числі є страхові документи, що містять відомості про вартість страхування, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Однак, судом встановлено, що під час митного оформлення товарів декларантом не надано страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини і статі 54 Митного кодексу України.

В зв'язку з чим суд погоджується з вказаним зауваженням митного органу та вважає їх правомірним.

Отже, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, встановлено, що у разі якщо документи зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджуюсь числові значення складових, митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці Довари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надали (за наявності) такі додаткові документи, до яких, зокрема, відноситься виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені Статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках; встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Також, статтею 17 Угоди про застосування статті VIІ Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Судом встановлено, що на підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України та 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, Одеською митницею ДФС повідомлено Декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) каталогів, специфікацій виробника товару; 3) висновків про якісні та вартісні характеристика товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість сировини.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Згідно з статтею 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства, а отже у виписках з бухгалтерської документації містяться відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також частиною 6 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Так 27.10.2015 року декларант листом повідомив про неможливість надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органам доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом; або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Отже, оскільки декларантом або уповноваженою ним особою не були подані до митниці додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а в документах які надані позивачем та його представниками до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією №500060001/2015/019512 від 26.10.2015 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також згідно з ч. 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Судом встановлено, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, про що наявні записи в рішенні про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610197/2 від 27.10.2015.

Відповідно до статті VІІ Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлене, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в країну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів,, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митіїого режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2) у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно фізичних характеристик товару та якості та репутації на ринку.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними таврами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст.59 Митного кодексу України від 13.03І2012 № 4495-VI). При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3) - у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язки з відсутністю даних стосовно схожих складових компонентів товарів.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ст.60 Митного кодексу України.

Метод визначення Митної вартості на основі віднімання вартості (метод 4), не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно:

1) витрат на виплату комісійних, що були фактично сплачені або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду;

2) звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (метод 5) - не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних що надаються виробником товарів, які оцінюються, або від його імені інформації про вартість, яка повинна складатися із сум:

- вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;

- обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товару, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну;

- загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну.

Частинами 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Судом встановлено, що за результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що свідчить відповідний запис у рішенні про коригування Митної вартості товарів №500060001/2015/610197/2 від 27.10.2015.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2014 № 689 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Аналогічні положення містяться у примітці до статті 7 Додатку 1 до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи і торгівлю 1994 року.

Статтею 6 Указу Президента України від 25.08.94 N 475/94 «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельний спорів» встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що Одеською митницею за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у резервному методі), митне оформлення яких вже було здійснені (митна декларація № 112070002/2015/001560 від 18.09.2015) є більшим, ніж заявлений декларантом, тому митну вартість визнано на рівні - 1,83 доларів США за кг нетто.

Частиною другою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.21012 №598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Суд вважає, що у зазначеному рішенні наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, та визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація отримана за результатами здійснення митного контролю - митна декларація 112070002/2015/001560 від 18.09.2015.

Судом встановлено, що декларанту було роз'яснені вимоги п.2 ч.3 статті 52 Митного кодексу України на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його право у відповідності до п. 4 ч.3 ст. 52 Митного кодексу України оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів.

Пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарженні; рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00374 від 27.10.2015 та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і вборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Судом встановлено, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Згідно з частиною 8 статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів, випущених у вільний обіг за митною декларацією від 27.10.2015 №500060001/2015/019584 відповідно до вимог ч.8 ст. 55 Митного кодексу України позивачем направлений до митниці лист від 13.11.2015 року № 304, який надійшов до митниці 16.11.2015 року (вхідний номер митниці 8896/10-29 від 16.11.2015 року) з наданням додаткових документів, а саме: прибуткової накладної №П00005404 від 27.10.2015 року, довідки про ціну товару, що імпортується з Китаю (Тайваню) №СИО-а №000808 від 12.11.2015 року виданої Одеською регіональною торгово-промисловою палатою та листом KAUFO CHEMICAL CORPORATION від 11.11.2015 року (а.с. 35-37).

Частиною 9 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає, подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості із урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Судом встановлено, що Одеська митниця ДФС листом від 23.11.2015 № 3648/10/15-70-61 повідомила позивача про відсутність підстав для визнання заявленої ним митної вартості товарів та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 27.10.2015 №500060001/2015/610197/2 0197/2, оскільки жодний з цих документів не спростовує розбіжність в торгівельних марках зазначених в декларації країни відправлення «КF» та зазначеної декларантом «KF & FIG», та не надає підтвердження страхування товару за умови поставки CIF Одеса.

Таким чином, Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття спірних рішень діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Аналогічні висновки зробив Верховний суд України у своїх рішеннях від 10.04.2012 року по справі №21-52а12, від 01.10.2013 року по справі №21-354а13, від 15.10.2013 року по справі №21-270а13 та Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 31.01.2014 року по справі №К/800/41272/13 та від 17.12.2013 року по справі №К/800/28635/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що Одеською митницею ДФС правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару від 27.10.2015 №500060001/2015/610197/2 та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00374, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 163, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратлантік» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови та визнання протиправними дій відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов