Справа № 821/428/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/428/16
10 год. 10 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідача - Незгоди Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - управління ДФС, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.03.2016 №№ , , якими позивачеві обчислено грошові зобов'язання за штрафними санкціями у сумі 3703,0 грн. за неповне оприбуткування готівки та у сумі 10000,00 грн. за порушення режиму ліцензування при продажу алкогольних напоїв (продаж за цінами нижчими ніж мінімальні) .

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, обґрунтовує їх тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення складені за наслідками фактичної перевірки, проведеної з порушенням порядку, передбаченого Податковим кодексом України. Так, підставою для здійснення фактичної перевірки був наказ відповідача від 02.02.2016 № 41, у якому зазначено про необхідність здійснення перевірки ФОП ОСОБА_3, а перевірка здійснена в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходитися у іншому місці, ніж місце реєстрації ФОП ОСОБА_3, яке визначене у її реєстраційних документах. Крім того, позивач стверджує, що у наказі № 41 не вказано період діяльності, який буде перевірятись, наказ на проведення перевірки та додаток до наказу, у якому визначено перелік платників, які мають перевірятись, підписані різними особами. Наказ № 41 не містить підстав для проведення перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій і тому позивач вважає, що при перевірці цих питань працівники відповідача вийшли за межі наданих їм повноважень. Сама перевірка здійснена у присутності ОСОБА_4, яку ФОП ОСОБА_3 не уповноважувала представляти її інтереси під час здійснення фактичної перевірки. На думку позивача, у разі складання акта перевірки з порушенням порядку її проведення, результати перевірки не можуть вважатись правомірними не залежно від того, чи були виявлені порушення законодавства, і тому просить скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача позов не визнала, заперечення на нього мотивує тим, що під час організації та проведення перевірки дотримані всі вимоги Податкового кодексу України. Крім того, недотримання вимог ПК України під час організації та проведення фактичної перевірки є підставою для не допуску посадових осіб органів державної фіскальної служби до цієї перевірки та не передбачає інших наслідків цієї перевірки. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті управлінням ДФС на підставі акта від 24 лютого 2016 року, складеного за наслідками фактичної перевірки позивача (далі - акт перевірки).

Під час перевірки відповідачем було встановлено, що позивач 01.01.2016 р. згідно звіту реєстратора розрахункових операцій отримав денну виручку у сумі 740,6 грн., однак у розділі 2 книги обліку розрахункових операцій вказану суму виручки оприбутковано 02.01.2016 р., тобто оприбутковано не своєчасно.

Крім того, відповідачем встановлено, що згідно чеку № 0002 від 09.02.2016 р. позивачем було реалізовано коньяк "Гринвіч" ємністю 0,25 л. та коньяк "Гринвіч" ємністю 0,5 л. за цінами, нижчими ніж мінімальні.

Фактичну перевірку працівниками відповідача було здійснено за місцем здійснення господарської діяльності позивачем у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Перевірку здійснено у присутності фізичної особи ОСОБА_4, яка представляла інтереси позивача на підставі довіреності, посвідченої секретарем Чорнобаївської сільської Ради 16.02.2016 р.

Зазначеною довіреністю не зроблено жодних виключень щодо неможливості ОСОБА_4 представляти інтереси ОСОБА_3 під час перевірок контролюючих органів. Тому суд вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність повноважень ОСОБА_4 представляти інтереси позивача під час здійснення фактичної перевірки.

Підставою для здійснення перевірки був наказ Головного управління ДФС у Херсонській області від 02.02.2016 № 41, підписаний начальником Головного управління Климом І.В. (далі - наказ № 41) у межах повноважень, визначених ст. ст. 20, 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Для проведення перевірки працівникам відповідача були видані відповідні направлення.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, перелічених у п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Суд не погоджується з позицією позивача, яка полягає в тому, що порушенням порядку організації фактичної перевірки є те, що наказ № 41 та додаток до наказу підписані різними особами, та що додаток до наказу не містить адреси магазин,у де фактично було здійснено перевірку.

Суд вважає, що для призначення фактичної перевірки вирішальним є рішення керівника контролюючого органу, яке оформляється у вигляді наказу, а додатки до наказу лише деталізують рішення керівництва контролюючого органу про призначення перевірки та у силу специфіки здійснення фактичної перевірки потребують складення додаткового, окремого додатку на кожен об'єкт перевірки.

Відповідно до п. 81.1 ст. 80 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У позовній заяві та в ході судового розгляду справи позивач наявність виявлених порушень під час здійснення фактичної перевірки від 24.02.2016р. не спростовував, представник позивача визнав, що такі порушення мали місце, проте вважає, що допущені, на його думку, порушення під організації та проведення перевірки є підставами для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Мінюсті України 13.01.2005 р. за № 508/36953, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Оскільки позивач проведення готівкових операцій з продажу товарів здійснював із застосуванням РРО, суд вважає, що дата оприбуткування готівкових коштів має визначатись виходячи із записів у КОРО. У зв'язку з цим суд вважає, що позивач несвоєчасно оприбуткував готівку, отриману 01.01.2016 р., і тому відповідачем правомірно обчислено штрафні санкції у сумі 3703,00 грн. за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів за податковим повідомленням-рішенням № .

За положеннями Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено право Кабінету Мімістів України визначати мінімальні роздрібні ціні для продажу алкогольних напоїв та визначено відповідальність у разі продажу цих напоїв за цінами, нижчими ніж мінімальні.

Отже, здійснивши продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими ніж визначено постановою Кабінету Мімістів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", позивач порушив вимоги Закону № 481/95-ВР та постанови № 957 і правомірно до нього були застосовані штрафні санкції за податковим повідомленням-рішенням № .

Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично на момент перевірки погодився з повноваженнями працівників відповідача, допустивши їх до перевірки та надавши відповідні первинні документи, порушень в організації та проведенні перевірки судом не виявлено.

Крім того, суд зазначає, що виявлені відповідачем порушення позивачем норм законодавства України з питань оприбуткування готівки та продажу алкогольних напоїв не залежать від способу організації та здійснення перевірки, а є наслідком вивчення документів позивача щодо обліку через РРО продажу товарів та ведення книги обліку реєстраторів розрахункових операцій, спірні податкові повідомлення-рішення повністю відповідають законодавству України з питань ліцензійного продажу алкогольних напоїв та оприбуткування готівкової виручки фізичної особи-підприємця.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 квітня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 8.3.5