Справа № 552/3014/14-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/45975/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - Головне управління ПФУ) на постанову Київського районного суду міста Полтави від 16 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління ПФУ щодо виплати йому з 1 листопада 2011 року пенсії за вислугу років у зменшеному розмірі та зобов'язати здійснити обчислення та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, виходячи з розміру його грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто з розміру 7 387,40 грн., з урахуванням фактично проведених виплат з 1 листопада 2011 року.

В обґрунтування позову зазначив, що при перерахунку його пенсії відповідач безпідставно застосував положення постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова КМУ № 393), які істотно звужують його права, а не положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який має вищу юридичну силу.

Постановою Київського районного суду міста Полтави від 16 червня 2014 року позов задоволено. Визнано дії Головного управління ПФУ щодо виплати позивачу пенсії за вислугу років в зменшеному розмірі протиправними та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 1 листопада 2011 року, виходячи з розміру його грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 4 квітня 2006 року № 3591-IV, тобто з 7 387, 40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року постанову суду першої інстанції в частині, якою позовні вимоги задоволено за період з 1 листопада 2011 року по 19 листопада 2013 року скасовано, та в цій частині позовні вимоги залишено без розгляду. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог, та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що 30 грудня 2008 року ОСОБА_4 звільнений з військової служби в органах Служби безпеки України. На час звільнення розмір його грошового забезпечення складав 7 387,40 грн.

Постановою Київського районного суду міста Полтави від 25 серпня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року, визнано протиправним рішення Головного управління ПФУ про призначення ОСОБА_4 пенсії в частині визначення суми грошового забезпечення для обчислення пенсії і визначення її розміру, зобов'язано обчислити та виплатити йому пенсію з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням враховуючи оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, установлених відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 квітня 2013 року рішення судів залишено без змін.

Зазначена постанова була виконана підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області в повному обсязі.

З 1 листопада 2011 року ОСОБА_4 розмір пенсії обчислено з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та постанови КМУ №393.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

З огляду на наведене, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» могли поширювати свою дію виключно на ті події, факти, які виникли після набрання чинності зазначеними нормативно-правовим актом, а отже, стосуються тих осіб, у яких право на призначення пенсії з'явилося після набрання згаданими актами чинності.

Відтак, враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано поклали на Головне управління ПФУ обов'язок перерахунку пенсії позивача, відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, а суд апеляційної інстанції правильно визначив початок періоду її перерахунку застосувавши до спірних правовідносин наслідки пропущення річного строку звернення до суду за захистом порушених прав, передбачені статтею 100 КАС України, (чинного на час звернення до суду), оскільки не встановлені підстави для поновлення пропущеного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі апеляційного суду, а також - в незміненій частині рішення суду першої інстанції.

Постановлені у справі рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду міста Полтави від 16 червня 2014 року в незміненій частині, та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак