Справа № 520/414/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 520/414/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Чаплицький В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Оніщенко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 до інспектора третьої роти другого батальйону Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Сінєльнікової Аліни Сергіївни, за участю третьої особи - Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду зі скаргою до відповідача, в якій просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 857225 від 02 січня 2016 року. Вимогу обґрунтовано тим, що 02 січня 2016 року він здійснив зупинку транспортного засобу таксі (водієм якого він є) для висадки пасажира на зупинці для маршрутних транспортних засобів. В цей час на самій зупинці, а так само маршрутних транспортних засобів, що наближались до зупинки, не було. Крім того, позивач посилається на те, що він керував таксі, тобто маршрутним транспортним засобом, зазначеним в п.1.10 ПДР України.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати штраф (постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 857225 від 02 січня 2016 року).

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 січня 2016 року ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу, яким він керував, на зупинці для маршрутних транспортних засобів. Даний факт зазначено самим позивачем в своєму адміністративному позові, та жодною із сторін не оспорюється.

Постановою інспектора третьої роти другого батальйону Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Сінєльнікової А.С. на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розмірі 255 гривень на користь держави.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії інспектора третьої роти другого батальйону Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Сінєльнікової А.С. при ухваленні постанови ПС2 №857225 від 02 січня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено всі факти, що мали значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Постановою Кабінету Мініфстрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно до п. 15.9. е) Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно до п. 15.10. а) Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Посилання позивача на те, що він керував маршрутним транспортним засобом , зазначеним в п. 1.10 ПДР України , а саме таксі є безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

В такому випадку, згідно до п. 2.1 г) Правил дорожнього руху водій повинен мати при собі схему маршруту та розклад руху.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - це легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Таксометр - прилад, призначений для інформування пасажирів про вартість поїздки та реєстрації параметрів роботи автомобіля-таксі, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (далі - послуги таксі), повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів.

Для надання послуг таксі перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач не є субєктом підприємницької діяльності, який зареєстровано у встановленому порядку, не має ліцензії на надання послуг таксі, та не працевлаштований у будь-якого субєкта підприємницької діяльності, який надає послуги з перевезення пасажирів відповідно до ЗУ «Про автомобільний транспорт». Як пояснив сам позивач, він надає такі послуги таксі за власним бажанням.

Таким чином, позивач не мав права здійснювати зупинку та стоянку свого транспортного засобу ближче ніж за 30 м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 857225 від 02 січня 2016 року була складена у межах наданих повноважень та у відповідності до чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Київського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2016 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик