Справа № 822/96/16
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/96/16

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

21 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представники відповідача та третьої особи на стороні відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 в період з 24.04.2001 року по 15.09.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом начальника управління МВС України в Хмельницькій області від 14.09.2015 року № 232 о/с його звільнено з органів МВС в запас Збройних сил за п.63 "Б" (через хворобу). 21.09.2015 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією, позивачу видано довідку серії АГ № 0004648 про те, що ступінь втрати його працездатності становить 50%, причиною втрати професійної працездатності є травма, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної санітарної комісії Серія АВ № 0570587 ОСОБА_3 з 14.09.2015 року встановлено третю групу інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків.

24 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, яка була направлена останнім до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення.

Згідно висновку Міністерства внутрішніх справ України про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" № 556-XII від 20 грудня 1990 року, затвердженого 11 грудня 2015 року, позивачу відмовлено в виплаті вищезазначеної допомоги і на підставі п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, повернуто без права на виплату.

Позивач, вважаючи вказану відмову протиправною оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо повернення заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги позивачу та зобов'язав Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву відповідно до Закону України "Про міліцію".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 року ( далі Закон № 565-XII), держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Частиною 6 статті 23 Закону № 565-XII (в редакції чинній до 13.02.2015 року) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону № 565-XII Кабінетом Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 року затверджено «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» (далі Порядок № 707).

Законом України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, частину 6 вказаної статті викладено в наступній редакції: "У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства".

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок №850).

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності,- у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 9 Порядку № 850 визначено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови-для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як було зазначено вище, відповідно до наказу начальника управління МВС України в Хмельницькій області від 14.09.2015 року № 232 о/с, ОСОБА_3 звільнено з органів МВС в запас Збройних сил за п.63 "Б" (через хворобу). 21.09.2015 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією, йому видано довідку серії АГ № 0004648 про те, що ступінь втрати його працездатності становить 50%, причиною втрати професійної працездатності є травма, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків та встановлено з 14.09.2015 ІІІ групу інвалідності (довідка до акта МСЕК Серія АВ № 0570587).

Відповідно до висновку Міністерства внутрішніх справ України про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" № 556-XII від 20 грудня 1990 року, затвердженого 11 грудня 2015 року, позивачу відмовлено в виплаті разової грошової допомоги, передбаченої ч.6 ст.23 Закону № 565-XII.

Вказана відмова ґрунтується на тому, що оскільки ОСОБА_3, вже отримав одноразову грошову допомогу в грудні 2010 року і з дати її встановлення та отримання пройшло більше двох років, то позивач втратив право на нарахування та отримання такої допомоги на підставі довідки серії АГ № 0004648 про втрату 50% працездатності та довідки серії АВ № 0570587 про встановлення третьої групи інвалідності.

Враховуючи встановлені по справі обставини суд вважає, що така відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, під час проходження служби в органах внутрішніх справ, з ОСОБА_3 в 2009 році стався нещасний випадок у зв'язку з виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньо з участю в охороні громадського порядку. Відповідно до довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії серії ХМ № 000448 від 03.11.2009 року, ступінь втрати його працездатності становив 20%.

Як вбачається з висновку про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20.12.1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" УМВС України в Хмельницькій області, затвердженого директором ДФЗБО МВС України від 02.12.2010 року, ОСОБА_3 відповідно до пункту 1.3 Порядку №707 призначено та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 9600грн.

У 2010 році позивачеві група інвалідності не встановлювалась та ніякі виплати у зв'язку із групою інвалідності йому не здійснювались.

Таким чином, посилання відповідача на пункт 4 Порядку № 850 при відмові у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є помилковим.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 14 Порядку №850 визначені підстави для відмови в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже перелік підстав для відмови в призначенні разової грошової допомоги є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягає, відтак жодна інша підстава не передбачена Порядком № 850 не може бути причиною для відмови позивачу в нарахуванні та отриманні одноразової грошової допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення МВС України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до частини 6 статті Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 та наявність підстав для його скасування. доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 квітня 2016 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.