Справа № 175/361/16-а (2-а/175/5/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2016 року справа № 175/361/16-а (2-а/175/5/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року у справі № 175/361/16-а (2-а/175/5/16) за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним рішення про відмову в призначенні пенсії та призначити пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року позов задоволений, визнано незаконним рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язано відповідача призначити позивачу таку пенсію з 14 червня 2015 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 3), що підтверджується посвідченням, особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 від 04.06.2015 року . (а.с. 9).

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - це громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

За приписами статті 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

В період з 22.09.1986 по 07.10.1986 роки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на станціях Вільча, Іолга, Товстий Ліс, Яново, Буряківка, що підтверджується довідкою від 01.10.2015 року № 66 та не є спірним між сторонами. (а.с. 13).

Відповідно до довідки від 06.05.2014 року № 32, яка видана ДП «Придніпровська залізниця», позивач у вказаний період часу виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на залізничній ділянці, яка поєднує населені пункти: станції Іолга, Товстий Ліс, Яново, Буряківка. (а.с. 14).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 28 квітня 2015 року № 85 позивач виконував роботи в зоні відчуження у другій половині 1986 року від 1 до 5 календарних днів. (а.с. 12).

18.11.14 року позивач після досягнення 55-річного віку звернувся до Управління ПФУ в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідку № 66 від 01.10.2015 року ( форма 122) про перебування та проведення робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС. (а.с. 13)

30.11.2015 року відповідач листом № 4400/02/35 відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії на підставі того, що ст. Вільча та ст. Іолга, до яких відряджено позивача, не відносяться до зони відчуження згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.(а.с. 15-16)

Задовольняючи позовні вимоги, суд, першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки його робота в зоні відчуження підтверджується відповідними довідками.

Апелянт вважає, що позивач не має права на призначення вказаної пенсії, оскільки станції Вільча та Іолга не відносяться до зони відчуження.

При вирішенні спору колегія суддів виходить з наступного.

За приписами статті 14 Закону № 796 3) до 3-ї категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році,

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII ) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, право на призначення пенсій із зниженням пенсійного віку на 5 років мають учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали:

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів;

- у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів;

- у 1988 році - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Таким чином, норми статей 14 та 55 Закону № 796 в частині роботи в зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року строком від 1 до 5 календарних днів кореспондуються між собою і є ідентичними.

Як зазначалось вище, факт такої роботи позивача встановлений комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України (протокол від 28 квітня 2015 року № 85), на підставі чого позивачу і було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії.

Одночасно відповідно до приписів статті 55 Закону № 796 факт такої роботи дає учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС право на призначення пенсій із зниженням пенсійного віку на 5 років.

Оскільки комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України встановлено, що позивач працював в зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, то він має право на призначення пенсій із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до приписів статті 55 Закону № 796.

При цьому, доводи відповідача, що населені пункти, де позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не належать до зони відчуження, правомірно відхилені судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року № 106 затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно якого с. Товстий Ліс, с. Буряківка та ст. Янів визнано зоною відчуження (п. 5, 49, 58 Чорнобильського району Київської області), а смт. Вільча визнано зоною безумовного (обов'язкового) відселення (п. 2 Поліського району Київської області).

Колегія суддів вважає, що невіднесення одного з пунктів, де працював позивач, до зони відчуження не спростовує факту роботи позивача з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в трьох інших населених пунктах, які діючим законодавством віднесені до зони відчуження, і не може біти підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення про визнання незаконною відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку та зобов'язано призначити таку пенсію, проте помилково зазначено, що пенсія позивачу повинна призначатись відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до статті 55 Закону № 796.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно по суті вирішив справу та задовольнив позов, проте з помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року у справі № 175/361/16-а (2-а/175/5/16) змінити.

Абзаци другий та третій резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції:

«Визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, викладену в листі від 30 листопада 2015 року № 4400/02/35, у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням на 5 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію із зменшенням на 5 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14 червня 2015 року.».

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко