Справа № П/811/1672/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"20" квітня 2016 р. м. Київ К/800/1038/16

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

за участі серекретаря судового засідання Крапивки Л.А., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа: начальник Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі за касаційною скаргою позивача на судові рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27 квітня 2015 року №1301/к про звільнення його з посади начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області;

поновити на попередній посаді.

Посилався на незаконність звільнення, оскільки він мав переважне право на зайняття посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 16 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм чинного законодавства.

В касаційній скарзі ОСОБА_3, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить судові рішення попередніх інстанцій скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що відбулася не ліквідація, а реорганізація Головного управління юстиції у Кіровоградській області, тому звільнення із займаної посади проведено в порушенні норм Кодексу законів про працю України, в тому числі статті 49-2 цього Закону.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

За правилами пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Виходячи з положень зазначеної норми, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе у випадку змін в організації і праці.

Під змінами в організації виробництва і праці мається на увазі ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення численності або штату працівників.

Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки.

Реорганізація - це теж припинення юридичної особи, проте при реорганізації всі право та обов'язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи.

Як зазначено у частині третій статті 36 КЗпП, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

При роз'ясненні вище згаданих норм, Верховний Суд України в абзаці другому пункту 19 постанови Пленуму №9 від 6 листопада 1992 року (зі змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - постанова Пленуму ВСУ №9) вказав, що при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП може мати місце , якщо це супроводжується скороченням численності або штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

За змістом наказу Міністра юстиції України від 27 квітня 2015 року № 1301/к, який є предметом оскарження, ОСОБА_3 звільнено з роботи з посади начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП. у зв'язку із зміною істотних умов праці та організації виробництва і праці.

Підставою до прийняття зазначеного рішення стали постанова Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року № 115/5, згідно яких ліквідовано Державну реєстраційну службу, Державну виконавчу службу з покладенням на Міністерство юстиції завдань і функцій, в тому числі, з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто проведено, в тому числі в Головному управлінні юстиції у Кіровоградській області, перепрофілювання діяльності цього органу.

З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що розірвання трудового договору у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Проте суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи належним чином не врахували положення, викладені у частині третій статті 36, статті 49-2, частині другій статті 40 КЗпП, згідно яких у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Звільнення з підстав, передбачених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами вище згаданих норм, роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму ВСУ №9, правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 10 березня 2015 року (справа № 21-52а15), власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Акцентується увага на необхідність запропонування працівнику всіх наявних вакансій.

Не врахування вище згаданих норм, призвело до недотримання норм процесуального права, в тому числі частини четвертої статті 11, частини третьої статт1 71, пункту 1 частини першої статті 161 КАС України.

Зокрема судами не з'ясовано, які окрім посади начальника Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області, були вакантними на час звільнення позивача, і які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Чи пропонувалися йому інші посади.

Чи було у зв'язку з реорганізацією Головного управління юстиції у Кіровоградській області скорочення чисельності або штату працівників.

Враховуючи, що вказані обставини мають суттєве значення, а суд касаційної інстанції відповідно до частини першої статті 220 КАС України позбавлений права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, тому рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи) статті 227 КАС України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді, з урахуванням належних і допустимих доказів, встановити чи були дотримані відповідачем при звільненні ОСОБА_3 вимоги, наведені у частині третій статті 36, частині другій статті 40, статті 49-2 КЗпП .

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман