Справа № 826/23383/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 квітня 2016 року № 826/23383/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України

проскасування рішення від 23.06.2015 №1041/5
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про скасування наказу від 23.06.2015 №1041/5.

Позов обґрунтовано тим, що недоліки, які мали місце в діяльності позивача в якості арбітражного керуючого не підпадають під перелік підстав, за якими арбітражний керуючий має бути притягнутий до відповідальності, що вказує на безпідставність та протиправність оскаржуваного наказу.

Відповідач - Міністерство юстиції України - письмових пояснень по суті позову не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва від 14.05.2013 №165 ОСОБА_1 мав право на заняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Наказом від 23.06.2015 №1041/5 анульовано свідоцтво від 14.05.2013 №165 про право на заняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 03.07.2013 за №1113/23645, затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2.1 Порядку передбачено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

З матеріалів справи вбачається, що планову виїзну перевірку позивача проведено на підставі Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих, (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на 1 квартал 2015 року, що затверджений наказом міністерства юстиції України від 14.01.2015 №12/7.

Судом встановлено, що за результатом перевірки складено акт від 30.03.2016 №9 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем:

- вимоги частини четвертої статті 97 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції з 19.01.2013 року), а саме арбітражним керуючим ОСОБА_1 не підвищено кваліфікацію в порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

- вимоги частини другої статті ПО Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції з 19.01.2013 року) (далі - Закон), а саме ОСОБА_1 не надано підтвердження страхування професійних ризиків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у період з 14.05.2013 року по 07.03.2015;

- вимоги підпункту 6.4 розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Мін'юсту від 15.03.2013 року № 447/5, зокрема ОСОБА_1 не надано документів, що підтверджують право власності або користування нежитловим приміщенням або його частиною в якому розміщений офіс арбітражного керуючого (договір оренди нежитлового приміщення закінчився 31.12.2014).

- вимоги частини першої статті 116 Закону та Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Мін'юсту від 15.03.2013 року № 447/5, а саме справи, по яких арбітражний керуючий ОСОБА_1 здійснює свою діяльність, належним чином не впорядковані, або і взагалі відсутні.

- вимоги пункту сьомого частини другої статті 98 Закону, частини другої статті 116 Закону, наказу Міністерства юстиції України від 18.01.2013 року № 129/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2013 року за № 158/22690 "Про деякі питання ведення і подання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) статистичної звітності, оперативної звітності та інформації про свою діяльність" та наказу Міністерства юстиції України від 18.01.2013 року № 130/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.01.2013 року за № 148/22680 "Про порядок подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов'язкових відомостей (інформації)", зокрема ОСОБА_1 не надано до територіального органу з питань банкрутства протягом 10 днів з дати винесення ухвали про припинення провадження у справі № 13/5025/1496/11 про банкрутство ПП „Волочиськнафтосервіс" інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство (форми №№2,3,4,5,5.1,5.2,6).

- вимоги частини третьої статті 98 Закону, а саме арбітражний керуючий ОСОБА_1 при реалізації своїх прав та обов'язків щодо проведення ліквідаційної процедури боржників (ПП „Пір-Ресурс", СВК „Перемишельський", ТОВ „Батьківщина", ТОВ НВФ „Інтерполіс" ЛТД, СТОВ „Відродження", ВАТ „Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП „Заготівельник") діє недобросовісно та нерозсудливо, зокрема систематично не з'являється на засідання суду.

- вимоги абзацу тринадцятого частини першої статті 25 Закону, а саме ОСОБА_1 Не здійснювалися заходи щодо пошуку та виявлення автотранспортних засобів, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, розрахункових рахунків боржника та залишків коштів на них, іншого майна ТОВ „Батьківщина".

- вимоги частини восьмої статті 30 Закону, а саме кошти, які надходили від реалізації майна при проведенні ліквідаційної процедури ТОВ „Батьківщина", СТОВ „Відродження", ВАТ „Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП „Заготівельник" зараховувалися не на основний рахунок боржника, а в касу підприємства.

- вимоги частини чотирнадцятої статті 3-1 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2013 року), а саме ліквідатором не надано доказів затвердження господарським судом розміру оплати послуг арбітражного керуючого за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень по СТОВ „Відродження", ТОВ „Батьківщина", ВАТ „Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП „Заготівельник".

- вимоги частини першої статті 30 Закону, а саме ОСОБА_1 не вживаються заходи по реалізації майна при проведенні ліквідаційної процедури ТОВ НВФ „Інтерполіс" ЛТД, СТОВ „Відродження" та ПОП „Заготівельник".

- вимоги частини першої статі 31 Закону, а саме ОСОБА_1 не здійснено розрахунки з кредиторами після реалізації майна ТОВ НВФ „Інтерполіс" ЛТД.

- вимоги абзацу тринадцятого частини першої статті 25 Закону, зокрема ОСОБА_1 не вжито заходи, спрямовані на пошук та повернення майна банкрутів (транспортні засоби) зареєстровані за СТОВ "Відродження", ВАТ "Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП "Заготівельник".

- вимоги частини дванадцятої статті 30 Закону та статті 115 Господарського процесуального кодексу України, а саме ліквідатор не надав на вимогу господарського суду необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури ВАТ "Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП "Заготівельник".

- вимоги частини сьомої статті 30 Закону, а саме ОСОБА_1 не надано підтвердження використання при проведенні ліквідаційної процедури ПОП "Заготівельник" тільки одного рахунку боржника в банківській установі, закриття інших рахунків, виявлених при проведенні ліквідаційної процедури, і перерахування на основний рахунок боржника залишків коштів на цих рахунках.

Відповідно до ст. 110 Закону ліквідатор укладає із страховиком договір страхування професійних ризиків арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Страхування професійних ризиків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) здійснюється арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) протягом трьох робочих днів з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про надання йому права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без договору страхування ризиків його діяльності забороняється.

З акту перевірки вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження страхування ризиків арбітражного керуючого у період з 14.05.2013 по 07.03.2015.

Також, з акту перевірки вбачається, що позивач під час перевірки надав поясненя,що страхові поліси не збереглись, оскільки втратили чинність.

Проте, відповідно до п. 2.5. Порядку планова перевірка діяльності арбітражного керуючого здійснюється не частіше одного разу на два роки за період з дати призначення господарським судом арбітражного керуючого розпорядником майна, керуючим санацією або ліквідатором у справі про банкрутство, а у разі проведення попередньої планової перевірки - з дати початку її проведення.

З системного аналізу викладеного, договори страхування підлягають збереженню не менше двох років.

Отже, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст. 110 Закону є обґрунтованим.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 110 Закону арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний: у порядку, встановленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 2 ст. 116 Закону арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) ведуть і подають статистичну звітність, оперативну звітність та інформацію в порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

З акту перевірки вбачається, що позивачем в порушення в порушення вказаних норм законодавства не надано до територіального органу з питань банкрутства протягом 10 днів з дати винесення ухвали про припинення провадження у справі № 13/5025/1496/11 про банкрутство ПП „Волочиськнафтосервіс" інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство (форми №№2,3,4,5,5.1,5.2,6.

З акту перевірки вбачається, що позивач надав пояснення з приводу вказаного порушення, що суддя прийняв рішення про закриття провадження у справі по затвердженню звіту та ліквідаційного балансу без участі сторін, судове рішення на адресу позивача не направлялось.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2015 у справі №13/5025/1496/11 про банкрутство ПП "Волочиськнафтосервіс" за участі позивача розгляд звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу призначено до вирішення в судовому засіданні на 29.01.2015.

Отже доводи позивача, що він не знав про вирішення вказаної справи спростовується матеріалами справи, що вказує на обґрунтованість висновку контролюючого органу про порушення позивачем ст. 110, 116 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

З акту перевірки вбачається, що при реалізації своїх прав та обов'язків щодо проведення ліквідаційної процедури боржників (ПП „Пір-Ресурс", СВК „Перемишельський", ТОВ „Батьківщина", ТОВ НВФ „Інтерполіс" ЛТД, СТОВ „Відродження", ВАТ „Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП „Заготівельник") діє недобросовісно та нерозсудливо, зокрема систематично не з'являється на засідання суду.

Доказів на спростування викладеного позивачем не надано, з урахуванням вищевикладеного, суд вбачає обґрунтованими доводи контролюючого органу про порушення позивачем ч. 3 ст. 98 Закону.

Відповідно до ст. 30 Закону (в редакції до 19.01.2013) ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону.

З основного рахунку проводяться такі виплати: поточні комунальні та експлуатаційні платежі; інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

З акту перевірки вбачається, що кошти, які надходили від реалізації майна при проведенні ліквідаційної процедури ТОВ „Батьківщина", СТОВ „Відродження", ВАТ „Віньковецьке АТП - 16848" та ПОП „Заготівельник" зараховувалися не на основний рахунок боржника, а в касу підприємства.

Також, з матеріалів справи вбачається, позивач надав пояснення відповідно до яких всі рахунки ТОВ «Батьківщина» були закриті попереднім ліквідатором під час подання ним звіту про проведену роботу та ліквідаційним балансом на затвердження, кошти по банкруту СТОВ «Відродження» проводились через відкритий рахунок боржника, кошти через рахунок по банкрутстві ВАТ «Віньковецьке АТП -16848 проводитись не могли так як рахунки у боржника закриті. Кошти від продажу майна ПОП «Заготівельник» не зараховувались на основний рахунок боржника в зв'язку з тим, що вони одразу були використані на витрати по ліквідаційній процедурі (документи, які б підтверджували зазначені факти арбітражним керуючим не надані).

Отже, в порушення згадуваної статті Закону позивачем кошти від продажу майна ПОП «Заготівельник» без зарахування на основний рахунок витрачено на витрати по ліквідаційній процедурі.

Зауважень та заперечень щодо інших порушень, про які вказано в акті перевірки, позивачем не надано ні під час перевірки, ні під час вирішення справи.

Згідно вимог пункту 6.11 Порядку, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

У цьому випадку орган контролю протягом трьох робочих днів з дня підписання акта перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту, який забезпечує організацію роботи Дисциплінарної комісії (далі - структурний підрозділ), щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

Абзацом 6 п. 7.1 Порядку контролю визначено, що грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута) є підставою для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 7.2 Порядку контролю визначено, що протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом від органу контролю пропозиції структурний підрозділ готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - Подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома.

Подання повинно містити висновок структурного підрозділу щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

Відповідно до п. 7.6.2 Порядку №1284/5 на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляд засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) надійшло подання від 15.04.2015 №430 про накладення стягнення на підставі листа Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 02.04.2015 №06.2-13/1/1137, за результатом якого прийнято рішення оформлене протоколом №30/05/15 від 14-26.05.2015 про застосування до позивача стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У зв'язку з викладеним, секретарем Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до Міністерства юстиції України направлено подання №298 від 26.05.2015 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

На підставі подання від 26.05.2015 № 298 відповідачем прийнято оскаржуваний наказ.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято з дотриманням процедури визначеної Порядком №1284/5, доказів на спростування наявності порушень, описаних в акті перевірки позивачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирання законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур