Справа № 805/640/16-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/640/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 р. Справа № 805/640/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш”

до Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш”, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, в якій просить суд скасувати вимогу відповідача від 12 січня 2016 року № Ю-6294-17 про сплату боргу (недоїмки) в частині на суму 100 000,00 грн.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

10 лютого 2016 року позивач отримав поштою спірну вимогу на суму 858 562,39 грн.

Позивач визнає факт несвоєчасної сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ), зауважень стосовно сум нарахованих відповідачем зобов’язань у позові не викладено, але спірну вимогу вважає протиправною, враховуючи наступне.

Вказаний документ містить вимогу відповідача щодо сплати товариством недоїмки з ЄСВ за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року. Враховуючи приписи п. 9-3 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” № 2464-VI, товариство є звільненим від виконання своїх обов’язків (як платника єдиного внеску) у період з 14 квітня 2014 року і до закінчення антитерористичної операції, так як Мангуська ОДПІ, на обліку якої знаходиться позивач, знаходиться в населеному пункті (смт. Мангуш Першотравневого району Донецької області), на території якого здійснювалась (або здійснюється) антитерористична операція. Також у позові зазначено, що на виконання п. 9-3 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” позивач 30 квітня 2015 року звернувся до відповідача із відповідною заявою про звільнення його від виконання обов’язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464-VI, але в порушення наведених вище нормативно-правових приписів відповідач сформував та направив товариству спірну вимогу.

Позивач зазначає, що оскаржує спірну вимогу в частині у зв’язку із відсутністю можливості сплатити судовий збір у випадку, якщо ціна позову складатиме 858 562,39 грн.

Представник позивача до суду не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи товариство повідомлялось судом належним чином. Причини неявки представника до суду не повідомлені.

Представник відповідача до суду не з’явився, в ході розгляду справи до суду надішло клопотання представника інспекції про розгляд справи без його участі (а.с. 34).

Крім цього, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, в яких останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, так як Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш” на підтвердження обставин непереборної сили та звільнення від виконання обов’язку платника єдиного внеску не надано Сертифікату Торгово-промислової палати, обов’язковість надання якого передбачена чинним законодавством. Крім цього, інспекція зауважує на тому, що законодавством не скасовано обов’язку контролюючого органу виставляти вимоги платникам ЄСВ, які мають недоїмку. Дій щодо списання такої недоїмки позивачем не здійснено. Отже, спірна вимога не підлягає скасуванню (а.с. 30-34).

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має, представники сторін до суду не з’явилися, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач звернувся до Мангуської ОДПІ із заявою про звільнення товариства від виконання своїх обов’язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” (зокрема, від обов’язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 13), яка отримана податковою інспекцією 30 квітня 2015 року, про що є вхідний штамп фіскального органу на копії заяви.

У відповідь на заяву позивача інспекцією направлено лист від 13 травня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача, у зв’язку із тим, що у той час як товариство перебуває на обліку у податкові інспекції за місцем державної реєстрації (м. Мангуш), фактично знаходиться у м. Бердянськ (Запорізька область), а не у зоні АТО. Крім цього, товариством не надано Сертифікат про засвідчення факту настання обставин непереборної сили (а.с. 14).

12 січня 2016 року Мангуською ОДПІ було сформовано податкову вимогу № Ю-6294-17 (отримана позивачем 10 лютого 2016 року), відповідно до якої відповідач вимагає від позивача протягом 10 календарних днів з дня одержання вимоги сплатити суму недоїмки зі єдиного соціального внеску в сумі 858 562,39 грн (а.с. 8).

Не погодившись із отриманою вимогою позивач 21 березня 2016 року (а.с. 27) звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

При вирішенні справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI (тут і надалі – Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI в редакції, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Обов'язком платника єдиного внеску у розумінні положень Закону № 2464-VI є своєчасність, повність нараховування, обчислення та сплата єдиного внеску. Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 1 (крім абз. 7), 2, 3, 6, 7 і 8 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю; 5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів; 6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі; 7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи; 8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи; 9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам; 10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей; 11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску; 12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 даного Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до вимог ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів та підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи сума недоїмки з єдиного внеску у виникла в позивача у зв’язку з несплатою в строк, визначений ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, сум з ЄСВ, самостійно задекларованих позивачем у звітах за листопада 2014 року-листопад 2015 року, що узгоджується з відомостями картки особового рахунку позивача та визнається сторонами у справі (а.с. 38-92, 102-109).

Разом із цим згідно п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася (або проводиться) антитерористична операція, норм статей 25 (“Заходи впливу та стягнення”) і 26 (“відповідальність за порушення цього Закону) цього Закону.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України” та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” від 2 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено смт. Мангуш, де зареєстрований позивач та знаходиться відповідач.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по даній справі було зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року до розгляду касаційної скарги Кабінету Міністрів України у Вищому адміністративному суду України.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року було чинне у період з 30 жовтня 2014 року по 4 листопада 2014 року та у період з 2 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року. Відповідно, станом на час прийняття спірної вимоги (8 червня 2015 року) факт знаходження населених пунктів, зазначених у вказаному у Розпорядженні № 1053-р Переліку (в тому числі, смт. Мангуш) у певні періоди часу на території, де проводилась антитерористична операція - є встановленим.

Крім цього, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, є смт. Мангуш.

Як вже зазначалося судом, відповідно до п. 9-4 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються. Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем 30 квітня 2015 року отримано заяву позивача до Мангуської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій про звільнення товариства від виконання своїх обов’язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” (зокрема, від обов’язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 13).

Відмову у задоволенні заяви позивача відповідач обґрунтовує, зокрема, тим, що товариством не було надано до Мангуської ОДПІ сертифікату Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 9-4 розділу VIII “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 2464-VI звільнення платників ЄСВ від обов’язків, визначених ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, пов’язується, по-перше, зі знаходженням цього платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася (або проводиться) антитерористична операція (а за матеріалами справи позивач знаходиться на обліку у Мангуської ОДПІ, яка розташована у смт. Мангуш Донецької області, що входить до переліку населених пунктів, на території яких проводилась (або проводиться) антитерористична операція); по-друге, з подачею зазначеним платником відповідної заяви у період не пізніше 30-ти календарних днів, за днем закінчення АТО. Крім цього, суд зазначає, що докази перебування позивача у м. Бердянськ в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до матеріалів справи позивач звертався до Мангуської ОДПІ із заявою про звільнення його від обов’язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” (а.с. 16).

Суд не приймає доводи відповідача щодо необхідності подання до ДПІ сертифікату Торгово-промислової палати, який має підтверджувати настання для платника податків (та єдиного внеску) обставин непереборної сили, враховуючи приписи п. 9-4 розділу VIII “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 2464-VI, якими не вимагається надання такого документу для звільнення платника від сплати ЄСВ та для списання виниклої недоїмки з цього внеску; зазначеним пунктом передбачене лише подання до органу фіскальної служби заяви, складеної в довільній формі. Посилання у вказаному пункті на порядок списання недоїмки, передбачений Податковим кодексом стосується лише здійснення самої процедури списання (порядку списання), а підтвердженням існування підстав для визнання виниклої недоїмки безнадійною та підстав для звільнення платника від сплати ЄСВ відповідно до зазначеного пункту є виключно знаходження платника на обліку в органах фіскальної служби, що розташовані на території населених пунктів, визначених відповідним переліком, де проходить АТО, та подання таким платником відповідної заяви до органу фіскальної служби.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до матеріалів справи позивач звертався із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин до Донецької ТПП (а.с. 15-16), але отримав відмову, яка мотивована тим, що для звільнення платника податків від сплати ЄСВ, від застосування щодо платника відповідальності, в тому числі штрафних та фінансових санкцій та для списання виниклої недоїмки (як безнадійного податкового боргу) не передбачено подання податковому органу сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (а.с. 17-18).

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч приписам абз. 4 п. 9-3 розділу VIII “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 2464-VI відмовлено позивачу у задоволенні його заяви про звільнення товариства від виконання обов’язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалась судом, спірна вимога включає в себе нарахування ЄСВ з листопада 2014 року (тобто, після 14 квітня 2014 року – початок проведення АТО).

Тобто, спірна вимога про зобов’язання позивача сплатити недоїмку з ЄСВ в розмірі 858 562,39 грн, яка виникла після 14 квітня 2014 року, є неправомірною.

Суд не погоджується із доводами відповідача щодо правомірності прийняття спірної вимоги з тих підстав, що чинним законодавством не скасовано обов’язку контролюючого органу виставляти вимоги платникам ЄСВ, які мають недоїмку, враховуючи наступне.

Згідно ч.ч. 4 та 5 ст. 25 Закону № 2464-VІ вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі неузгодження платником внеску з органом доходів і зборів заборгованості з єдиного внеску платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі прийняття відповідачем спірної вимоги та не оскарження цієї вимоги платников ЄСВ, така вимога у будь-який момент може бути пред’явлена до виконання у примусовому порядку до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи висновок суду щодо неправомірності в повному обсязі вимоги податкової інспекції від 12 січня 2016 року № Ю-6294-17 про сплату позивачем боргу (недоїмки) в сумі 858 562,39 грн, беручи до уваги приписи ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати вимогу Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФУ у Донецькій області від 12 січня 2016 року № Ю-6294-17 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш” боргу (недоїмки) в сумі 858 562,39 грн в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі даного адміністративного позову було сплачено 1 500,00 грн судового збору (а.с. 24).

Беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 94 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 500,00 грн, сплачені останнім в якості судового збору за поданні цього позову.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 98, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш” до Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині – задовольнити.

Скасувати вимогу Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 12 січня 2016 року № Ю-6294-17 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш” боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування в сумі 858 562,39 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (код ЄДРПОУ 39885059) судовий збір у сумі 1 500 (одна тисяча п’ятсот) гривень 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрспецмаш” (код ЄДРПОУ 31424275).

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.