Справа № П/811/114/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року Справа № П/811/114/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі позивач) до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (відповідач), третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_1, про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу № ВП 49932863 від 29.01.2016 р. в сумі 680,00 грн. та № ВП 49932863 від 03.02.2016 р. в сумі 1360,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі виконавчого листа 2а-145/06 від 22.01.2016 р., виданого Ленінським районним судом, відповідачем винесено постанову ВП 49932863 від 25.01.2016 про відкриття виконавчого провадження з вимогою про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 р.. На що, 26.01.2015 р. УМВС України в Кіровоградській області, а саме головою ліквідаційної комісії, було надано відповідь №3/2380 про те, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1 вже було виконано раніше і надіслано додатки з відповідними документами. Додатково, 29.01.2016 р. листом УМВС в області №3/2382 було поінформовано державного виконавця про судові розгляди та оскарження постанов виконавчої служби про накладення штрафів щодо поновлення ОСОБА_1. Крім того, головою ліквідаційної комісії виносилось прохання щодо закриття виконавчого провадження, у зв'язку з виконання рішень судів.

Однак, не зважаючи на вищевказане 01.02.2016 р. на адресу УМВС України в Кіровоградській області надійшла постанова № ВП 49932863 від 29.01.2016 р. про накладення штрафу в сумі 680 грн., а 03.02.2015 р. відповідачем прийнято постанову ВП 49932863 про накладення штрафу в розміру 1360 грн. за повторне невиконання рішення суду. Натомість, позивач вважає вказані постанови незаконними та необґрунтованими, оскільки судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі було виконано УМВС України в Кіровоградській області у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові та додаткових поясненнях (т.1 а.с.143-149, т.2 а.с.98-102). Крім того, до суду подано клопотання, в якому представник просить справу розглянути в порядку письмового провадження (т.2 а.с.176).

Представник відповідача, заперечуючи проти позову (т.1 а.с.84-85, 182-185), посилався на те, що враховуючи ухвалу № 2а-145/06, № 6-а/405/23/15 від 11.11.2015 року Ленінського районного суду міста Кіровограда, якою було поновлено строки для пред'явлення виконавчого листа № 6/405/23/15, виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда 22.01.2016 року, про: "поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 року" та вимоги ст.ст.75, 76 Закону України "Про виконавче провадження", станом на 29.01.2016 р. рішення суду про поновлення на роботі боржником не виконано, у зв'язку з чим на підставі ст.ст. 11, 75, 76, 89 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у сумі 680 грн..

29.01.2016 р. до відділу боржником було надано лист яким зазначено, що рішення суду фактично виконано раніше, а тому просить закінчити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням. Натомість, враховуючи те, що до відділу не надано документів про фактичне й повне виконання рішення, а саме наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 р. на боржника в порядку ст.ст.11, 75, 76, 89 Закону України "Про виконавче провадження" 03.02.2016 р. за повторне невиконання рішення суду накладено штраф у подвійному розмірі в сумі 1360 грн. про що винесено відповідну постанову та повторно зобов'язано в строк до 08.02.2016 р. виконати рішення суду та надати до відділу документи, які б підтверджували повне фактичне виконання рішення.

Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи ухвалу суду №2а-145/06, №6-а/405/23/15 від 11.11.2015 року Ленінського районного суду міста Кіровограда державним виконавцем на підставі норм чинного законодавства вжито відповідних заходів щодо повного фактичного виконання рішення, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягаю.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю та не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження (т.2 а.с.176).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 р. (т.1 а.с.172) було залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_1.

ОСОБА_1 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову із підстав того, що постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2006 року його було поновлено на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 року, проте до цього часу рішення суду фактично не було виконано, до роботи його не допустили, не видали пропуск, відтак, у нього не було можливості потрапити до свого робочого місця. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що він неодноразово звертався до позивача з питань про надання йому належних щорічних оплачуваних відпусток за час оплаченого вимушеного прогулу спричиненого незаконним звільненням, тобто за 2004-2011 рр., однак ці звернення результату не дали. Також, у зв'язку з грубим порушенням норм трудового законодавства він протягом тривалого часу перебував без роботи та без заробітку, був вимушений відстоювати свої порушені права (т.1 а.с.230-235, т.2 а.с.137-138).

Щодо розгляду справи в порядку письмового провадження також не заперечував (т.2 а.с.176).

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

При цьому, за приписами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, заслухавши думку представників сторін, третьої особи і на підставі усної ухвали, прийнятої у судовому засіданні та занесеної до журналу судового засідання, суд дійшов висновку про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда № 2а-145/06, № 6-а/405/23/15 від 11.11.2015 р. задоволено заяву ОСОБА_1, видано дублікат виконавчого листа №2а-145/06/1111 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 р., поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа (дубліката) № 6/405/23/15 до виконання (т.1 а.с.89-95).

25.01.2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову ВП 49932863 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-145/06, виданого 22.01.2016 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Додаткового, було зобов'язано боржника виконати рішення суду негайно (т.1 а.с.97).

Цього ж дня постанову направлено сторонам виконавчого провадження (т.1 а.с.96).

26.01.2016 р. до відділу боржником надано лист та повідомлено, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1. на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 р. фактично було виконано раніше, у зв'язку із чим боржник просить закінчити виконавче провадження. До вказаного листа додатково було додано завірені ксерокопії матеріалів з архівної особової справи ОСОБА_1 (т.1 а.с.98-99).

Однак, у зв'язку з невиконання рішення суду добровільно та керуючись ст.ст.11, 75, 76, 89 Закону України "Про виконавче провадження", 29.01.2016 р. державним виконавцем винесено постанову ВП 49932863 про накладення штрафу, згідно якої на позивача (боржника) було накладено штраф у розмірі 680 грн. (т.1 а.с.101), про що повідомлено останнього (т.1 а.с.100).

29.01.2016 р. до відділу боржником надано лист та повідомлено, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1. на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 р. фактично було виконано раніше, у зв'язку із чим боржник просить закінчити виконавче провадження (т.1 а.с.102-103).

У зв'язку із повторним невиконання рішення суду та керуючись ст.ст. 11, 89 Закону України "Про виконавче провадження", 03.02.2016 р. державним виконавцем винесено постанову ВП 49932863 про накладення штрафу, згідно до якої на позивача (боржника) накладено штраф у розмірі 1360 грн. (т.1 а.с.105), про що повідомлено останнього (т.1 а.с.104).

10.02.2016 р. до відділу боржником надано лист та повідомлено, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1. на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05.11.2004 р. фактично було виконано раніше, у зв'язку із чим боржник просить скасувати накладені штрафи (т.1 а.с.106-108).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (із змінами та доповненнями), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

За правилами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець, серед іншого, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч.2 ст.11), та у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження").

Ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до вимог ст.76 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою-підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Відповідно п.14.3.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

У постанові про накладення на боржника штрафу державний виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення направляється боржнику.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно до ч.1 ст.89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною другою цієї статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (штрафні санкції) за невиконання відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Відтак, враховуючи вищевикладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Як вбачається із матеріалів справи і наданих суду пояснень представником відповідача, підставою винесення спірних постанов про накладення штрафу стало те, що позивачем (боржником) не виконано рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 05 листопада 2004 року.

Про не поновлення позивачем на вказані посаді також наголошував ОСОБА_1.

В той же час суд зазначає таке.

ОСОБА_1 у період з 30.09.1974 по 01.08.2003 проходив службу в органах внутрішніх справ України (т.1 а.с.125-129).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 25.12.2003 року № 431 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 05.11.2004 року № 309 о/с ОСОБА_1, начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області, з 05 листопада 2004 року звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України (розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу -прогул без поважних причин).

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2006 року було скасовано наказ начальника УМВС України в Кіровоградській області №309 о/с від 05.11.2004 року в частині звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 п. 4 КЗпП України та поновлено останнього на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області з 05 листопада 2004 року.

Так, на виконання зазначеної постанови наказом УМВС України в Кіровоградській області від 27.04.2006 р. №113 о/с скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 05.11.2004 р. №309 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 (т.1 а.с.23).

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.07.2006 р. постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2006 р. скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Так, з метою виконання вказаної постанови наказом УМВС України в Кіровоградській області від 03.08.2006 р. № 214 о/с відмінено пункт наказу УМВС України в області від 27.04.2006 р. № 113 о/с, в частині скасування наказу УМВС України в області від 05.11.2004 р. № 309 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1, начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області, за п.4 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.24).

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2008 року постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.07.2006 року було скасовано, постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2006 року залишено в силі.

На підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.12.2008 року наказом УМВС України в Кіровоградській області від 11.12.2008 р. №638 о/с скасовано пункт наказу УМВС України в Кіровоградській області від 03.08.2006 р. №214 о/с щодо відміни пункту наказу УМВС від 27.04.2006 р. № 113 о/с стосовно ОСОБА_1 та поновлено його на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 03 серпня 2006 року (т.1 а.с.26).

Отже, на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділення. Вказаний наказ ОСОБА_1 не оскаржувався, будь-якої незгоди з його виконанням не встановлено. Більш того, за заявою ОСОБА_1 йому надана щорічна відпустка за 2008 рік з 24.12.08 по 08.02.09, яка потім продовжувалась у зв'язку з перебуванням на лікарняному в період відпустки згідно його заяв строком до 12.03.09:

1) Наказом УМВС України в області № 5 о/с від 06.01.2009 надано ОСОБА_1 щорічну відпустку за 2008 рік (т.2 а.с.104);

2) Наказом УМВС України в області № 52 о/с від 10.02.2009 подовжено ОСОБА_1 відпустку (т.2 а.с.105-160);

3) Наказом УМВС України в області №99 о/с від 06.03.2009 подовжено ОСОБА_1 відпустку (т.2 а.с.110-111);

4) Наказом УМВС України в області №97 о/с від 10.03.2009 продовжено ОСОБА_1 відпустку (т.2 а.с.108-109);

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що його поновлення на роботі відбулося лише формально, визнається судом безпідставним та таким, що спростовується вищевказаними доказами.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 01.10.2009 р. № 433 о/с внесено зміни до наказу УМВС України в області від 11.12.2008 р. №638 о/с, а саме поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області з 5 листопада 2004 року (т.1 а.с.26).

В подальшому, в УМВС України в області відбулися організаційно-штатні змінами, згідно з якими посада начальника відділення реорганізовувалась, а потім взагалі була скорочена. Вказане сторонами не заперечувалось.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 14.04.2009 року № 156 о/с ОСОБА_1, начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області, з 14 квітня 2009 року звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України (розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) (т.1 а.с.27).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.08.2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2010 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 14 квітня 2009 року №156 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області; зобов'язано УМВС України в Кіровоградській області поновити з 14 квітня 2009 року ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній тій, яку він займав до звільнення; стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23 964,33 грн. (т.1 а.с.43-45).

На виконання даної постанови наказом УМВС України в Кіровоградській області від 10.08.2010 р. №399 о/с ОСОБА_1 з 14 квітня 2009 року було поновлено на посаді начальника 2-го спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при УМВС України в Кіровоградській області, за рахунок коштів спец фонду, встановивши 10-й тарифний розряд (т.1 а.с.46).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2011 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ УМВС в області №156 о/с від 14.04.2009 р. в частині дати звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення на підставі п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, змінивши дату звільнення на 25 травня 2009 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено у задоволені (т.1 а.с.47-49).

Виконуючи ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06.07.2011 року наказом УМВС України в Кіровоградській області від 22.11.2011 р. № 541 о/с відмінено пункт наказу УМВС України в області від 20.08.2010 року № 399 о/с в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника 2-го спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при УМВС України в області, за рахунок коштів спецфонду та відмінено пункт наказу УМВС України в області від 25.10.2010 №490 о/с в частині призначення ОСОБА_1 начальником спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів № 2 при УМВС України в області, за рахунок коштів спец фонду.

Так, правомірність наказу УМВС України в області від 20.08.2010 року № 399 о/с встановлено постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2012 р. у справі № 1170/2а-249/12 (без змін згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013).

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 КАС України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

При цьому у випадку не виконання судових рішень добровільно, Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV встановлено порядок примусового виконання судових рішень.

Як зазначалось судом, ст.76 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Так, відповідно до ст. 89 даного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч.1 ст.255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відтак, враховуючи вищевказані судові рішення вбачається, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника 2-го спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при УМВС України в Кіровоградській області (на виконання постанови суду від 05.08.2010 року та у зв'язку із змінами штатного розкладу), з чим він погодився, де працював та отримував заробітну плату.

Зокрема, згідно довідки від 06.04.2016 р. №685/28/01-2016 заступника голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 (т.2 а.с.112) значиться, що в січні 2009 р. ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, здійснено виплати 1095,12 грн.. В лютому 2009 проведено перерахунок заробітної плати за грудень 2008 р. у зв'язку з відпусткою. Також, ОСОБА_1 оплачено час відпустки та допомоги за дні тимчасової непрацездатності. Крім того, згідно наявних в справі копій видаткових касових ордерів вбачається, що з ОСОБА_1 проводились відповідні розрахунки (виплата авансу по заробітній платі, лікарняних, заробітної плати) (т.2 а.с.113-116).

Окремо, 20.03.2009 р. УМВС в області сплачено ОСОБА_1 13 244,52 грн. по рішенню суду від 02.12.2008 р. заробітну плату, що підтверджено платіжним дорученням №779 (т.2 а.с.117). Крім того, в заяві від 22.12.2008 р. (т.2 а.с.118) ОСОБА_1 підтвердив факт свого поновлення на посаді.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що фактичне виконання рішення суду про поновлення на посаді відбулось. ОСОБА_1 погодився із запропонованою посадою (у зв'язку із зміною штату) та приступивши до виконання посадових обов'язків, отримуючи при цьому заробітну плату.

Водночас, вищевказані обставини не були враховані відповідачем при винесенні спірних постанов, а тому останні є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, судом також взято до уваги постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.06.2009 року у справі № 2а-5917/09/1170, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2010 р., а також постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2009 року у справі № 2а-6186/09/1170, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011 р., якими скасовано постанови ВДВС про накладення на УМВС України в Кіровоградській області штрафів за невиконання рішення суду в частині поновлення гр. ОСОБА_1 на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення відділу ресурсного забезпечення УМВС України в області.

Даними судовими рішеннями також встановлено факт поновлення ОСОБА_1 на цій посаді.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Відтак, на підставі вищевказаного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував штрафні санкції за невиконання рішення суду, яке фактично виконано боржником, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ВП №49932863 від 29 січня 2016 року про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн..

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ВП №49932863 від 03 лютого 2016 року про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн..

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько