Справа № 2-а-3988/11
Суддя: Топчій Т. В.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3988/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2011 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Топчій Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій щодо виплати як учаснику війни та члену сімї померлого ветерана війни щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі меншому ніж три та пять мінімальних пенсій за віком та зобовязання здійснити нарахування та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.ст.14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 р., -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій щодо виплати як учаснику війни та члену сімї померлого ветерана війни щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі меншому ніж три та пять мінімальних пенсій за віком та зобовязання здійснити нарахування та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.ст.14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 р. з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона має статус учасника війни та статус члена сімї померлого ветерана війни, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя та відповідно до ст.ст.14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХП від 22.10.93 р. має право на отримання щорічно грошової допомоги до 5 Травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком як учаснику війни та як члену сімї померлого ветерана війни - в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Однак, всупереч вимогам ст.ст.14,15 вказаного Закону відповідачем їй зазначену разову грошову допомогу виплачено у меншому обсязі, ніж передбачено Законом, у звязку з чим, позивачка звернулася до суду, оскільки вважає дії відповідача щодо не донарахування вказаної грошової допомоги неправомірними і просить зобовязати Управління Праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради здійснити нарахування та виплату їй щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.ст.14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 р. з урахуванням фактично сплачених сум.

У судове засідання позивачка не з'явилася, просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача до судового засідання також не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що ОСОБА_1 має статус дружини померлого інваліда війни та відповідно до ст.15 ЗУ від 22.10.1993 р. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальний захист» № 3551-XII має право на пільги, що встановлені цим Законом, зокрема, на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка сплачується до 5 травня у розмірі, що визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних нарахувань, встановлених законом «Про Державний бюджет України». Редакцією Закону до 01.01.2008 р. статтею 15 було встановлено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня дружинам померлих інвалідів війни в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Доводи позивачки, про те що щорічна грошова допомога до 05 травня за 2011р. повинна виплачуватися їй, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком за вказаний рік, суперечить діючому законодавству. Так, мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається у відповідності до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом( при наявності у чоловіків 25, а у жінок -20 років страхового стажу), в цьому випадку застосовуватись не може, оскільки застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, повязаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок засобів державного та міського бюджетів. Таким чином, розмір щорічної грошової допомоги відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлюється Законом про держаний бюджет на відповідний рік. Згідно п.п.2 п.20 Розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни у ст.14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» згідно з якими щорічно до 5 травня вдовам померлих інвалідів війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України у межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України. При визначенні розміру щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2008 2011 р.р., відповідач керувався ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» у новій редакції, законами про державний бюджет на відповідні роки та Постановами КМУ, якими було визначено розміри допомоги дружинам померлих інвалідів війни. Постановою Кабінету Міністрів України №341 від 04.04.2011 р. «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» визначена грошова допомога для дружин померлих інвалідів війни в розмірі 320 грн. Вказана сума грошової допомоги до 5 травня виплачена позивачці в повному обсязі. Також вказав, що відповідно до ст.17-1 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» громадянам, віднесеним до кількох категорій осіб у відповідності з цим Законом, виплачується одна допомога - у більшому розмірі. На підставі викладеного, вважає вимоги позивачки щодо виплати їй грошової допомоги за двома статусами, а саме як учаснику війни та як дружині померлого інваліда війни безпідставними. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та розглянути справу у її відсутність.

На підставі ст.ст.122, 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Згідно зі ст.75 Конституції України Верховна Рада є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дружини померлого інваліда війни, знаходиться на обліку Управлінні праці та соціального населення в Іллічівському районі м. Маріуполя, що підтверджується посвідченням серії Г №535936 від 05.02.2002 р. та статус учасника війни згідно з посвідченням серії Д-1 №159131 від 05.02.2002 р.

Відповідно до ст.ст.14,15 Закону України від 22.10.1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачка має право на пільги, встановлені цим Законом, а саме на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка виплачується до 5 Травня, в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком як учасник війни та як член сімї померлого ветерана війни - в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» громадянам, віднесеним до кількох категорій осіб у відповідності з цим Законом, виплачується одна допомога у більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту фінансування витрат, повязаних з введенням у дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Розміри щорічної допомоги відповідної категорії громадян, на яких поширюється дія даного Закону, встановлюються Законом про державний бюджет на відповідний рік.

Статтею статті 95 Конституції України передбачено, що виключно Законом про Державний бюджет України встановлюються будь-які витрати держави на потреби всього суспільства, розмір та цільове призначення цих витрат.

Законом України №3551-ХП від 22.10.1993 р. встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,- за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Підпунктом 2 п. 20 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту». Згідно з цими змінами щорічно до 5 травня вдовам померлих інвалідів війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України у межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України.

Редакцією Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до 01.01.2008 р. статтею 15 було встановлено щорічну разову допомогу до 5 Травня дружинам померлих інвалідів війни в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. У звязку з прийняттям нової редакції ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», редакція зазначеної статті до 01.01.2008 р. втратила свою силу.

Судом встановлено, що у звязку з внесеними змінами до ст.15 Закону України «Про соціальний статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» при визначенні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня у 2011 році відповідач керувався законом про державний бюджет на відповідний рік та постановами Кабінету Міністрів України, якими було визначено розміри допомоги дружинам померлих інвалідів війни, а саме Постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 р. «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою визначена грошова допомога дружинам померлих інвалідів війни в розмірі 320 грн. Вказана сума грошової допомоги до 5 Травня у 2011 році була виплачена позивачці у повному обсязі у відповідності до норм діючого законодавства.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізій норм законів, що мають однакову юридичну силу. Між тим, Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.97 р. №4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика , коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачене самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення з урахуванням дії законів в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Водночас, згідно зі ст.147 Конституції України Конституційний суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. При цьому відповідно до ч.2 ст.152 Конституції закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, рішення КСУ мають перспективну дію. На момент виникнення спірних відносин між позивачем та відповідачем діє положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», а відповідно до ст.19 КУ органи держаної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, та в межах, передбачених Конституцією України.

Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, тому як позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки відповідач при здійсненні нарахування та виплати позивачці щорічної грошової допомоги до 5 травня діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судом відмовлено в позові про стягнення недоотриманої допомоги до 5 травня за 2011 р., немає підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача неправомірними за вказаний період.

Керуючись ст..11,17, 18,19,69, 99, 100, 122, 128, 159, 160,163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_1 до Управління Праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій щодо виплати як учаснику війни та члену сімї померлого ветерана війни щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі меншому ніж три та пять мінімальних пенсій за віком та зобовязання здійснити нарахування та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.ст.14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 р. відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Т. В. Топчій