Справа № 809/4171/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. Справа № 876/12026/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2015 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій № 0001/09-05-210/НОМЕР_1 від 07 серпня 2015 року та податкового повідомлення-рішення від 07 серпня 2015 року № .

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржуваними рішеннями штрафні санкції до позивача застосовано безпідставно, оскільки позивач як підприємець займається підприємницькою діяльністю в м. Болехові та в м. Моршині, а не в магазині-кафе «Ілона», що знаходиться по АДРЕСА_1, та в якому була здійснена перевірка працівниками податкового органу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішень податкового органу відсутні.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що відповідно до направлень за № № 275, 276 від 22 липня 2015 та наказу від 22 липня 2015 року № 263, виданих Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, 22 липня 2015 року працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності у магазині-кафе «Ілона» (а.с.35, 37).

За результатами перевірки посадовими особами податкового органу було складено акт № 65/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 22 липня 2015 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», пунктів 2, 5 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вищеназваного акту перевірки 07 серпня 2015 року відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за № 0001/09-05-210/НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення № , згідно з якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17000,00 грн. та 340,00 грн. відповідно.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною перевіркою є перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пунктів 80.1, 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки

За змістом пункту 81.1 ст. 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право розпочати проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З наявних в матеріалах справи копій направлень на перевірку за № 275, 276 від 22 липня 2015 року, в яких вказані всі передбачені законом відомості, вбачається, що продавцю магазину кафе «Ілона» було пред'явлено службові посвідчення, направлення та вручено копію наказу за № 263 від 22 липня 2015 року, про що свідчать підписи останньої на вищевказаних направленнях (а.с. 35), відтак твердження апелянта про відсутність у податкового органу права на проведення перевірки є безпідставним.

Суд також залишає без уваги доводи позивача, щодо неправильності адреси, зазначеної в документах на проведення перевірки, оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Кропивницької сільської ради за № 1057 від 06 листопада 2015 року назва вулиці Шевченка не змінювалась, а номер будинку, в якому розміщений магазин «Ілона» змінено з «220» на «94» згідно рішення сесії сільської ради № 53-5/2002 (а.с. 58).

Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до твердження позивача та договорів від 01 червня 2015 року ОСОБА_1 01 червня 2015 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, площею 146, 5 м. кв. з ОСОБА_2 з щорічною оплатою в кінці календарного року у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 10-12).

Того ж дня між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір суборенди вищевказаного приміщення за орендну плату 200,00 грн. на місяць, тобто 2400,00 на рік (а.с.13-15), що, як вірно зауважив суд першої інстанції, для позивача було завідомо збитковою операцією.

Таким чином дії позивача, як фізичної особи-підприємця, щодо оренди та суборенди нежитлового приміщення не відповідають змісту та суті підприємницької діяльності, як такі, що не направленні на одержання прибутку.

Крім того, встановлено, і вбачається з наявного в матеріалах справи договору суборенди торгового приміщення від 01 червня 2015 року в графі «площа орендованого приміщення» даного договору внесено виправлення невстановленою особою. Дана обставина відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню як така, що визнана сторонами.

З копії інвентаризаційної справи будинковолодіння АДРЕСА_1 встановлено, що магазин кафе «Ілона» складається з двох частин: основної та прибудови (а.с. 19-22).

Водночас як вбачається з наявної в матеріалах справи копії заяви на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, алкогольними напоями сидром та перрі (без додання спирту) та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_3 при заповненні пунктів «тип об'єкта торгівлі за назвою» та «торгівельна площа» зазначено магазин кафе «Ілона» та 25 м2 відповідно (а.с. 57).

Також з наявного в матеріалах справи пояснення, даного продавцем магазину кафе «Ілона» ОСОБА_4, встановлено, що торговий об'єкт та реалізований товар належить саме позивачу (а.с. 36). При цьому суд першої інстанції не приймає до уваги додаткові письмові пояснення ОСОБА_4 до уваги, так як вони суперечать встановленим обставинам справи та спростовуються письмовими доказами, а також суттєвими розбіжностями в показаннях свідків.

Зокрема встановлено, що відповідно до довідки Кропивницької сільської ради за № 151 від 22 жовтня 2015 року в АДРЕСА_2 здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (а.с. 55), ця обставина підтверджується також встановленим судом першої інстанції в судовому засіданні фактом проведення ремонтних робіт у даному приміщенні саме ОСОБА_1, про що свідчать показання свідка ОСОБА_4

Також відповідно до пункту 4.4. акту фактичної перевірки за № 65/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 22 липня 2015 року позивачу було роз'яснено його право надати документи, які не пред'явлено під час перевірки, зокрема і ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, однак даною можливістю ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_3, яка за твердженням позивача здійснювала підприємницьку діяльність в торговому об'єкті, ні інші особи не скористалися.

Зазначені обставини свідчать про провадження господарської діяльності в магазині-кафе «Ілона», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_1, факт відсутності у ФОП ОСОБА_1 ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями не оспорюється апелянтом.

У відповідності до абз.5 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відтак, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій за №0001/09-05-210/НОМЕР_1 від 07 серпня 2015 року в розмірі 17000,00 грн. прийнято відповідачем з урахування фактичних обставин справи та в відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо податкового повідомлення-рішення за № від 07 серпня 2015 року суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень пунктів першого та другого статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані в тому числі: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно з пунктом пять статті 3 вищевказаного Закону суб'єкти господарювання зобов'язані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Встановлено, що при проведенні контрольної закупки працівниками податкового органу на загальну суму 76,40 грн. продавцем ОСОБА_4 розрахункова операція була проведена без використання книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, не видано розрахунковий документ встановленого зразка.

Дана обставина підтверджується поясненнями представників сторін, показаннями свідків, актом перевірки за № 65/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 22 липня 2015 року та іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Нормою пункту третього статті 17 Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари(послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або незберігання розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року в справі № 809/4171/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 26 квітня 2016 року.