Справа № 802/3507/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2016 р. м. Київ К/800/52252/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ (далі - УМВС) України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114. При звільненні виплачено 16300,00 грн премії за вислугу років та одноразову грошову допомогу в сумі 6300,00 грн.

Позивач не погоджується з розміром виплаченої йому одноразової грошової допомоги та вважає, що відповідачем проігноровано чинні на момент нарахування одноразової допомоги зміни, внесені до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» згідно із Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII. Позивач вважав, що УМВС України у Вінницькій області зобов'язане здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності зазначених змін до Закону, виходячи з 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати протиправними дії УМВС України у Вінницькій області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 6300,00 грн та зобов'язати УМВС України у Вінницькій області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з травмою, заподіяною йому під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до встановлення 3 групи інвалідності, у відповідності з вимогами частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію», із змінами внесеними Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIIІ, виходячи із 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправними дії УМВС України у Вінницькій області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 в розмірі 6300,00 грн. Зобов'язано УМВС України у Вінницькій області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з травмою, заподіяною йому під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до встановлення 3 групи інвалідності, у відповідності з вимогами частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію», із змінами внесеними Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIIІ, виходячи із 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

У касаційній скарзі УМВС України у Вінницькій області порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, положень Закону України «Про міліцію».

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом начальника УМВС України у Вінницькій області від 17 березня 2015 року № 40 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Підставою для видачі вказаного наказу стали свідоцтво про хворобу від 28 січня 2015 року № В-46 та рапорти ОСОБА_4

З матеріалів справи видно, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії №036355 позивачу 23 лютого 2015 року встановлено третю групу інвалідності через травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №122571 серія 10 ААА позивач має ступінь втрати професійної працездатності у наступних відсотках: 50% Т9 п.14.4.2 - 25% Т9 п.12.4.1 - 25 %.

В липні 2015 року позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 6300,00 грн.

Не погоджуючись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги, ОСОБА_4 звернувся 18 липня 2015 року з письмовою заявою до відповідача з вимогою надати розрахунок виплаченої суми та її обґрунтування.

18 серпня 2015 року позивачу направлено лист №11/1030 за підписом заступника начальника УМВС України у Вінницькій області.

З вказаного листа видно, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги здійснювалось відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №036355 від 23 лютого 2015 року та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії 10 ААА №122571 від 23 лютого 2015 року і згідно з вимогами Закону України «Про міліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції». Що ж стосується норм Закону України від 13 лютого 2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», то вони набрали чинності з 12 березня 2015 року, тобто після отримання ОСОБА_4 права на виплату одноразової грошової допомоги.

Позивач не погодився з висновками відповідача щодо правомірності нарахування та виплати одноразової грошової допомоги та звернувся до суду з позовом.

Згідно із частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Згідно із пунктом 7 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», який набрав чинності з 12 березня 2015 року, частину 6 статті 23 викладено в такій редакції: «У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства».

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 з 23 лютого 2015 року встановлено інвалідність через травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків.

Редакція частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» набрала чинності лише 12 березня 2015 року і немає зворотної дії, тому її положення не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли до цієї дати.

Отже, з огляду на зазначені норми закону, позивач не має законних підстав для отримання компенсації у розмірі, встановленому згідно із частиною 6 статті 26 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII.

Таким чином, апеляційний суд помилково вважав, що позивач має право на виплату допомоги у розмірі встановленому цим Законом, тому безпідставно скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак