Справа № 450/46/16-а
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/46/16-а Провадження № 2-а/450/37/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Зварич С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_2, в якій позивач просить скасувати рішення Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 601 від 30.09.2010 року про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, яка знаходиться у кварталі забудови К-1 (ділянка № 61).

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зазначав що оскільки він оскаржує рішення органу місцевого самоврядування, а тому справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами існує спір про право, а саме, якщо у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок (відмову) у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Згідно ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до положень ст. 15 ч.1 п.1 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Зокрема у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Виходячи з положень ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 177, 181, 324 ЦК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. У відповідності із ст. ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає висновок про те, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з фізичними особами у цивільні правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими особами.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, підвідомчі місцевим судам і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6 - 2510 цс 15.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради.

Керуючись ст.157 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради - закрити, оскільки вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Розяснити позивачу, що він має право звернутись до суду з аналогічними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_3