Справа № 804/501/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 р. Справа № 804/501/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Берус Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційне підприємство «Укрпромпостач» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та визнання розрахунків прийнятими,-
25 січня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційне підприємство «Укрпромпостач» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до податкового органу засобами електронного зв'язку були направлені документи: податкова декларація з ПДВ за грудень 2015 року з додатком (Д5), розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.01.2016 до податкової накладної №01 від 05.01.2016, податкові накладні: № 01 від 05.01.2016, № 8 від 18.01.2016, № 7 від 15.01.2016, № 6 від 14.01.2016, № 5 від 13.01.2016, які доставлені до центрального рівня ДПС України, що підтверджується відповідними квитанціями № 1, але зазначені документи не були прийняті. Позивач вказав, що відповідач безпідставно відмовив у їх прийнятті, оскільки вони сформовані позивачем у відповідності до вимог ст. ст. 48, 49 Податкового кодексу України. Позивач наголошує на тому, що є платником ПДВ на підставі свідоцтва від 01.04.2013, а тому на виконання свого обов'язку ним були направлені документи до податкового органу на підставі договору про визнання електронних документів від 05.05.2015 № 050520151, докази розірвання якого позивач не отримував. Таким чином, дії відповідача щодо відмови у прийнятті вказаних документів є протиправними, а подані позивачем документи є такими, що подані у день їх фактичного доставлення до центрального рівня ДПС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 відкрито провадження у справі №804/501/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 01.03.2016.
Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Відповідач зазначив, що станом на день подання податкової декларації з ПДВ за грудень 2015 року з додатком №5, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.01.2016 до податкової накладної №01 від 05.01.2016, податкових накладних: № 01 від 05.01.2016, № 8 від 18.01.2016, № 7 від 15.01.2016, № 6 від 14.01.2016, № 5 від 13.01.2016, договір про визнання електронних документів від 05.05.2015 № 050520151, укладений з позивачем був розірваний. За таких обставин, зазначені документи позивача не були прийняті електронною системою, що видно з квитанції № 1, відправником якої є Автоматизована система «Єдине вікно подання електронної звітності» ДПС України. Отже, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не порушувала права позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційне підприємство «Укрпромпостач» (далі - ТОВ «ВКП «Укрпромпостач») (ідентифікаційний код юридичної особи 38530512) перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Між позивачем та відповідачем укладено договір про визнання електронних документів від 27.01.2016 № 1/38530512
Судом також встановлено, що квитанції № 2 від органу ДФС України позивач не отримував.
Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України ( далі - ПК України).
Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.
Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).
Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 ПК України.
Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.
Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України, під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.
При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 ПК України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.
Водночас, Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті ПК України, орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 ПК України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:
- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;
- оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
Подання електронної звітності до органів ДФС України врегульоване наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 «Про подання електронної податкової звітності», яким затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі - Інструкція).
У відповідності до пункту 1 Інструкції квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.
У відповідності до пунктів 7.4 - 7.6 Інструкції перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;
підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;
якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;
У відповідності до п. 4.14 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, які затверджено наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 № 516, у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій).
Отже, квитанція № 1 лише фіксує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція № 2 засвідчує факт приймання або неприймання податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС, остання засвідчується електронно-цифровим підписом органу ДФС України та містить причини не прийняття податкової звітності.
Суд зазначає, що саме квитанція № 2 є тим документом, у якому у відповідності до пункту 49.11 статті 49 ПК України орган ДФС України вказує про відмову у прийнятті податкової звітності та зазначає причини такої відмови згідно додатку 6 до Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, які затверджено наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 № 516.
Судом встановлено, що відповідач не формував та не направляв позивачу квитанцію № 2 про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за грудень 2015 року.
Також судом встановлено, що відповідач не формував та не направляв позивачу квитанцію № 2, у якій вказано про те, що податкова декларація з ПДВ позивача за грудень 2015 року є прийнятою.
Аналогічна ситуація мала місце і під час направлення позивачем до податкового органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у електронному вигляді розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.01.2016 до податкової накладної № 01 від 05.01.2016 та податкових накладних № 01 від 05.01.2016, № 8 від 18.01.2016, № 7 від 15.01.2016, № 6 від 14.01.2016, № 5 від 13.01.2016.
Як передбачено п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абз.4 п. 201.10 ст. 201 ПК України).
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманим продавцем (абз.7 п. 201.10 ст. 201 ПК України).
Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин (абз.9 п. 201.10 ст. 201 ПК України).
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).
Відповідно до п. 1, зазначений Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі.
Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС (п. 8 Порядку № 1246).
Датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття (п. 10 Порядку № 1246).
Квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, надсилається протягом операційного дня платникові податку (п. 11 Порядку № 1246).
Подання податкової накладної та/або розрахунку коригування ДФС в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого в установленому порядку (п. 1 Порядку № 1246).
Відповідач не формував та не направляв позивачу квитанцію № 2 з інформацією про прийняття або відмовою у прийнятті розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.01.2016 до податкової накладної № 01 від 05.01.2016 і податкових накладних №01 від 05.01.2016, №8 від 18.01.2016, №7 від 15.01.2016, №6 від 14.01.2016, №5 від 13.01.2016.
Матеріали справи свідчать про те, що саме під час оброблення електронних документів платника податків ДФС України було видано квитанцію № 1, якою позивача повідомили про неприйняття податкової декларації з ПДВ за грудень 2015 року з додатком (Д5) та розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від 16.01.2016 до податкової накладної № 01 від 05.01.2016 і податкових накладних №01 від 05.01.2016, № 8 від 18.01.2016, № 7 від 15.01.2016, № 6 від 14.01.2016, № 5 від 13.01.2016.
Проте, ані Податковим кодексом, ані Наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 року не передбачене право ДФС України під час здійснення процедури отримання електронної звітності та податкових накладних вирішувати питання щодо прийняття такого рішення, відповідні дії повинні здійснювати тільки органи податкової служби, в яких перебуває на обліку платник податків.
Аналогічну позицію займає і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 09.12.2013 (номер у ЄДРСР № 36155657).
За вказаних обставин, з огляду на те, що під час розгляду справи не встановлено протиправних дій саме відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2015 року з додатком (Д5) та розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.01.2016 до податкової накладної № 01 від 05.01.2016 і податкових накладних №01 від 05.01.2016, № 8 від 18.01.2016, № 7 від 15.01.2016, № 6 від 14.01.2016, № 5 від 13.01.2016, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв'язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Згідно статті 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційне підприємство «Укрпромпостач» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та визнання розрахунків прийнятими відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 29 березня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова