Справа № 464/2503/16-а
Суддя: Борачок М. В.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2503/16-а
пр.№ 2-а/464/136/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Борачка М.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №5 батальйону №1 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_3, ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 7 березня 2016 р. серії №ПС2 №721459, а справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУАП щодо позивача закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою за керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згаданого правопорушення не вчиняв.

У судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином викликалися до суду. Відповідачем ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові надано суду письмові заперечення з фотофіксацією проти позову, покликаючись на те, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог ст.ст.222, 283, 284 КУАП, є законною, обґрунтованою та справедливою, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Одночасно відповідач просить провести розгляд справи у відсутності їх представника.

Відтак, на підставі п.10 ч.1 ст.3 та ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

07 березня 2016 р. інспектором роти №5 батальйону №1 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ПС2 №721459, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУАП. З даної постанови вбачається, що позивач 7 березня 2016 р. о 13.00 год. на автодорозі Київ-Чоп М-06 631 км, керуючи транспортним засобом марки «SMART МС 01» н.з. ВС 6583 ЕМ, поза населеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР України.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обставини руху автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, 07 березня 2016 року поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, за відсутності в конструкції автомобіля денних ходових вогнів, підтверджуються даними відео-фіксації правопорушення, які відповідають вимогам ст.251-252, 256 КУпАП, тому, на переконання суду, є належними, допустимими та достатніми доказами.

Таким чином, доводи позивача в заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення є голослівними, жодними доказами не підтверджуються, спростовуються вищенаведеним, а відтак не приймаються судом до уваги та розцінюються як уникнення адміністративної відповідальності.

Розглядаючи доводи позивача про те, що вказане порушення ПДР України не тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУАП, то суд враховує наступне.

Так, ч.2 ст.122 КУАП встановлено адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Зазначена норма, за своєю конструкцію є бланкетною, а тому у регулюванні суспільних відносин відсилає до інших нормативно-правових актів, якими, в тому числі, є Правила дорожнього руху України.

У пункті 9.8. Правил дорожнього руху України (далі Правил) встановлено, що з 1 жовтня до 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Враховуючи те, що ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, це правило фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.п.г п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Недотримання цього правила слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що передбачено диспозицією ч.2 ст.122 КУАП, у зв'язку з чим дії ОСОБА_1 за вказаною нормою кваліфіковано вірно.

З огляду на наведене, з представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУАП. Оскаржувана постанова серії №ПС2 №721459 від 7 березня 2016 р. винесена правомочною особою /ст.222 КУАП/ в межах санкції статті, з врахуванням вимог ст.33 КУАП, відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наведеного, відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність винесеною ним постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Згідно зі ст.293 КУАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про залишення постанови без змін, а скарги без задоволення.

Таким чином, виходячи із вимог ч.2 ст.11 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів зібраних у справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи у звязку із відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю, залишивши оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення без змін.

Керуючись ст.ст.2, 11, 18, 70-71, 86, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №5 батальйону №1 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_3, ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя М.В.Борачок