Справа № 815/939/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2016 р. м. Київ К/800/29517/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року

у справі № 815/939/15

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області,

третя особа: ОСОБА_2,

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, в якому просила: визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1; зобов'язати Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1, яка зареєстрована 06 серпня 2014 року за № ОД 17.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправними дії відповідача та скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, третя особа звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі постанову суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що третьою в декларації про початок виконання будівельних робіт вказано достовірну інформацію, відтак відсутні підстави для скасування її реєстрації, що вірно встановлено судом першої інстанції. Крім того, вказує, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач не погоджується з касаційною скаргою, тому просить залишити її без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2002 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 6357721 від 29 січня 2005 року ОСОБА_3 належить 48/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2002 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 6357712 від 29 січня 2005 року ОСОБА_4 належить 37/100 житлового будинку по АДРЕСА_1

Згідно з договором дарування від 25 серпня 2004 року ОСОБА_2 належить 15/100 в спільній частковій власності домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходяться в м. Одесі, по АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2002 року між сторонами був визначений порядок користування земельною ділянкою: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділена земельна ділянка площею 467 кв.м, а у користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 134 кв.м, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 09 грудня 2009 року.

У червні 2011 року ОСОБА_2 розпочала будівництво прибудови до належної їй частини житлового будинку по АДРЕСА_1

25 грудня 2012 року ОСОБА_2 подано до Інспекції ДАБК в Одеській області Декларацію про початок будівельних робіт з реконструкції частини вказаного житлового будинку, яка зареєстрована інспекцією 29 грудня 2012 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі № 815/6853/13-а визнано протиправними дії Інспекції ДАБК в Одеській області щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини житлового будинку з розширенням по АДРЕСА_1; зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини житлового будинку з розширенням по АДРЕСА_1, яка зареєстрована 29 грудня 2012 року за № ОД 0.

06 серпня 2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку з розширенням по АДРЕСА_1 за № ОД 17, подану ОСОБА_2

Вважаючи, що зареєстрована відповідачем декларація містить недостовірну інформацію та зареєстрована відповідно з порушенням вимог закону, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларація про початок виконання будівельних робіт містить достовірну інформацію, відтак підстави для її скасування її реєстраціє відсутні. Також вказано, що право позивача на користування належною їй частиною будинковолодіння відновлено рішенням суду в цивільній справі.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та задовольняючи позов, виходив з протилежного, а саме з того, що декларація про початок виконання будівельних робіт містить недостовірну інформацію, що надає підстави зробити висновок про здійснення третьою особою самочинного будівництва та відповідно про протиправність реєстрації вказаної декларації.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «»Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт за своєю суттю та змістом є дозволом на виконання будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності. А такий дозвіл створює права та обов'язки виключно для тих осіб, яких він стосується, в тому числі і для замовника будівництва.

Відповідно оскарження такої реєстрації в судовому порядку є за своєю суттю оскарження дозволу на виконання будівельних робіт.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

ОСОБА_3 фактично оспорила дозвіл (дії), який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням (дією) не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у своєму рішенні від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

В порушення вказаних норм, а також принципу офіційного з'ясування обставин у справі (ст. 11 КАС України), суди не встановили яким чином реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті, що належить третій особі, порушує права, свободи чи інтереси позивача, а відтак чи мала вона право на звернення до суду з адміністративним позовом взагалі.

Отже, без з'ясування вказаних обставин та виправлення допущених судами помилок неможливо з'ясувати законність дій відповідача.

Щодо недостовірних даних, які на думку позивачки, містить декларація про початок виконання будівельних робіт, зареєстрована 06 серпня 2014 року за № ОД 17, що є підставою для скасування її реєстрації, слід зазначити наступне.

Наявна в позивача інформація щодо недостовірних даних в декларації про початок виконання будівельних робіт може бути доведена до відома органу державного архітектурно-будівельного контролю та є підставою для проведення останнім перевірки згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553 (далі - Порядок № 553).

Так, відповідно до п. 7 Порядку 553 підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Наведена підстава проведення позапланової перевірки кореспондує з повноваженнями посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, що визначені, зокрема, в п. 11 вказаного Порядку № 553 та ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Передбачені вказаними нормативно-правовими актами повноваження дають змогу посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснити перевірку відомостей, викладених в заяві, та вжити відповідних заходів згідно з наданими повноваженнями.

В той же час права особи, яка звернулася зі скаргою (заявою), певним чином обмежені правом на подання скарги (заяви) та правом на розгляд такої скарги (заяви) з дотриманням процедури, встановленої законом.

Крім того, під час розгляду справи суду слід звернути увагу на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на порушення саме будівельними роботами її права на житло та користування належною їй частиною будинковолодіння. Однак, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових відносин підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до ст. 15 ЦПК України.

Наведені порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірним рішенням, діям відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: