Справа № 752/16318/15-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Федотов І.В.,Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.16 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.16 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва від 13.11.2009 року № 5374/06 повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії, посилаючись на те, що подані не всі необхідні документи.

13.08.15 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

21.08.15 року Листом №322/12/В-276 відповідач повторно відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на Лист від 13.11.2009 року № 5374/06.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази того, що позивач дізнався про порушення своїх прав з листа відповідача від 13.11.2009 року №5374/06 про відмову в призначенні пенсії, а з позовом до суду звернувся лише 01.10.15 року, а тому, пропустив строк звернення до суду з позовом, з чим не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд, на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів, не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду, як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії позивач послався на ту обставину, що рішення відповідача є незаконним, порушує його права та інтереси.

Отже, залишення позовних вимог без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду призведе до порушення права позивача, визначеного Конституцією України, на судовий захист.

Вирішуючи питання законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджується воно з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право особи на судовий захист.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції,передчасно залишаючи позовні вимоги без розгляду, порушив право позивача на надання пояснень та доведення тих обставин, на які він посилався, обґрунтовуючи причини пропуску строку для звернення до суду з позовом.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Також, колегія суддів зазначає, що коли позивач повторно звернувся до відповідача в 2015 році із заявою про призначення пенсії і отримав відмову, тому, на підставі Листа - відмови №322/12/В-276 виникли нові правовідносини щодо наявності підстав для призначення пенсії позивачу.

Наведене вище дає підстави колегії суддів прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду, з огляду на те, що при цьому не було враховано вимог ст. 6 КАС України, а також європейських стандартів у сфері судового захисту, та допущення порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 199 КАС України, за наслідками апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 158, 167, 195,202, 206, КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.16 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Ганечко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Федотов І.В.