Справа № 813/1042/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

26 квітня 2016 року справа № 813/1042/16

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Львівської митниці ДФС про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Івано-Франківський міський центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 22494,21грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3, якому виплачено допомогу по безробіттю в сумі 22494,21грн., в судовому порядку поновлено на посаді в органах митної служби. Відповідно до ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з роботодавця утримується сума виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі його поновлення на роботі за рішенням суду. На виконання вимог вказаного Закону позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти. Проте, відповідач грошові кошти не повернув. З цих підстав позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути грошові кошти в сумі 22494,21 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні подала до суду клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки у спірних правовідносинах відповідач виступає роботодавцем, а не як субєкт владних повноважень.

Представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження заперечила з тих підстав, що спір носить публічно правовий характер, оскільки виник за участі субєкта владних повноважень, що виконує владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, заслухавши думку представника позивача, суд вважає, що таке клопотання необхідно задовольнити, а провадження у справі закрити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості з 11.10.2011р. по 04.10.2012р. та отримав допомогу по безробіттю у сумі 22494,21 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.12.2011р. у справі №2а-3109/11/0970, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 поновлено на посаді провідного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці з 29.08.2011р.

Згідно з ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з роботодавця утримується сума виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі його поновлення на роботі за рішенням суду.

На виконання вимог вказаного Закону, позивач 18.02.2016р. звернувся до позивача з вимогою №475-06/18/16 про повернення коштів в сумі 22494,21 грн. Вказана вимога залишена відповідачем без виконання.

Відповідно до ч.1. ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Виходячи з положень наведених норм, відповідачами в адміністративній справі є субєкти владних повноважень, якщо інше не встановлене КАС України.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 22.09.2015р. (справа № 21-1888аІ5), суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи при здійсненні владних управлінських функцій.

Посилання на положення частини четвертої статті 50 КАС України як на підставу звернення до суду за правилами вказаного Кодексу є безпідставними. Згідно із частиною четвертою вказаної статті громадяни України чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, походи, мітинги демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Верховний Суд України у вказаній постанові також зазначив, що логічний спосіб тлумачення частини четвертої ст. 50 КАС України дозволяє дійти висновку, що і пункт 5, який є частиною норми вказаної статті як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.

Виходячи із змісту позовних вимог, суд вважає, що відповідачем виступає Львівська митниця ДФС не як суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції у спірних правовідносинах, а як роботодавець, з якого стягується вартість наданих соціальних послуг безробітному, поновленому на роботі за рішенням суду.

З огляду на це, спір, який виник між сторонами, не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Львівської митниці ДФС про стягнення коштів, оскільки така справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Згідно з ч. 3 ст. 157 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись п.1 ч.1. ст.157, ст.ст.160, 165 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Львівської митниці ДФС про стягнення коштів закрити.

Розяснити позивачу, що справу належить розглядати в порядку господарського (цивільного) судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 29 квітня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик