Справа № 820/10495/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2016 р. м. Київ К/800/68265/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа: начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про скасування наказів, поновлення на службі та зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив у суді вказаний позов, в якому просив: скасувати наказ начальника ГУ МВС України в Харківській області від 7 листопада 2007 року № 742 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС; скасувати наказ начальника ГУ МВС України в Харківській області від 28 грудня 2007 року № 354 о/с в частині звільнення його з ОВС в запас Збройних Сил України; поновити на службі в органах внутрішніх справ України в Харківській області; зарахувати час вимушеного прогулу в стаж його роботи в органах внутрішніх справ; зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 1 січня 2014 року по день поновлення, але не більш як за один рік.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Скасовано наказ ГУ МВС України в Харківській області від 7 листопада 2007 року № 742 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України. Скасовано наказ ГУ МВС України в Харківській області від 28 грудня 2007 року № 354 о/с щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ України. Поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) ГУ МВС України в Харківській області з 28 грудня 2007 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятої ним постанови та залишення в силі постанови суду першої інстанції, яка ухвалена відповідно до закону та скасована помилково.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 1994 року до 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ. На день звільнення обіймав посаду дільничного інспектора міліції Липецького відділу міліції ГУМВС України в Харківській області.

Наказом начальника ГУ МВС України в Харківській області від 28 грудня 2007 року № 354 о/с ОСОБА_4 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас, згідно з підпунктом "є" пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Положення про проходження служби).

Підставою для прийняття спірного наказу став наказ начальника ГУ МВС України в Харківській області від 7 листопада 2007 року № 742 «Про порушення вимог наказу МВС України № 60дск-2005 року щодо організації охорони слідчо-заарештованого та покарання винних», яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції капітана міліції ОСОБА_4 дільничного інспектора міліції Липецького відділу міліції ГУ МВС України в Харківській області за порушення службової дисципліни, що виразилось у грубому ігноруванні вимог підпунктів 3.39, 3.47,1, 3.50.1 та 3.59 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20 січня 2005 року № 60 дск, та призвело до втечі слідчо-заарештованого ОСОБА_4

Вказаний наказ прийнято на підставі висновку службового розслідування за фактом втечі зі спеціальної палати центральної районної лікарні Харківського району у місті Мерефа слідчо-заарештованого ОСОБА_5, обвинуваченого у скоєнні умисного убивства з корисливих мотивів.

Даним висновком встановлено, що згідно з розпорядженням ГУ МВС від 24 жовтня 2007 року № 46/4569 та відповідним графіком виділення конвойних нарядів, затвердженим заступником начальника ГУ МВС 24 жовтня 2007 року, 5 листопада 2007 року о 20 год. 30 хв. для охорони слідчо-заарештованого ОСОБА_5 заступив наряд у складі трьох працівників Липецького відділу: старшого дільничного інспектора міліції ОСОБА_6 та дільничних інспекторів міліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7, з якими проведено інструктаж щодо здійснення охорони ОСОБА_5 6 листопада 2007 року о 04 год. 15 хв., скориставшись тим, що працівники, які повинні були здійснювати охорону, у тому числі і ОСОБА_4 знаходились у холі біля телевізора ОСОБА_5 скоїв втечу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано вимоги закону про захист охоронюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому спірні накази не є законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідач під час прийняття спірних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та не визнання своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, а тому заходи дисциплінарного впливу застосовані до позивача є такими, що відповідають вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Втім, колегія суддів з такими висновками судів не погоджується та вважає їх передчасними.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України

Відповідно статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Статтею 18 Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Вирішуючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій не перевірили дотримання відповідачем вимог статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України щодо строку виконання дисциплінарного стягнення. Адже, як встановлено судами попередніх інстанцій, дисциплінарне стягнення накладено 7 листопада 2007 року, а виконано 28 грудня 2007 року. Суди ж не перевірили чи перебував позивач у відпустці, відрядженні або тимчасовій непрацездатності, що могло вплинути на строки виконання дисциплінарного стягнення.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанови Харківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

О.Ф.Ситников

Ю.К.Черпак