Справа № 826/8066/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 квітня 2016 року №826/8066/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1»
додержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2014 №09,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2014 №09.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу, які покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки фінансово-господарські операції позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», приватним підприємством «Кінос» та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» є реальними, що підтверджується, за твердженнями останнього, належним чином оформленою первинною документацією.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на обґрунтованість висновків акту перевірки та прийнятого на його підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з посиланням на не підтвердження реальності (товарності) фінансово-господарських операцій позивача з вказаними контрагентами.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну невиїзну позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», приватним підприємством «Кінос» та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» положень пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.6 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, у сумі 205 533,00 грн., у тому числі за липень 2014 року у сумі 205 533,00 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 01.12.2014 №1140/26-55-22-09/37264791 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.12.2014 №09, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 256 916,00 грн., з яких 205 533,00 грн. за основним платежем та 51 353,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається зі змісту акту перевірки державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 01.12.2014 №1140/26-55-22-09/37264791, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», приватним підприємством «Кінос» та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс».

Так, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, між позивачем (орендар) та товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» (орендодавець) укладено договір оренди обладнання від 01.07.2014 №7-ОР, у відповідності до умов якого орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти у платне користування за потребою нижченаведене обладнання для професійного прибирання та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Мета оренди - професійне прибирання об'єктів згідно з укладеними договорами орендаря.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору оренди обладнання від 01.07.2014 №7-ОР, рахунків на оплату, актів надання послуг та податкових накладних.

У свою чергу, фінансово-господарські відносини позивача (замовник) з товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» (виконавець) ґрунтувалися на договорі про надання інформаційно-юридичних послуг від 10.03.2014 №03-Ю, згідно з яким виконавець зобов'язується надати замовнику інформаційно-консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах України. Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах про надані послуги щомісячно.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору про надання інформаційно-юридичних послуг від 10.03.2014 №03-Ю, рахунку на оплату, акту надання послуг та податкової накладної. Крім того, у матеріалах справи міститься довідка публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» від 29.04.2015 №12.2-01/2057, згідно з якою з рахунку позивача здійснено перерахування коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» у розмірі 150 600,00 грн. В обґрунтування товарності вказаної операції позивачем також надано копії проектів договорів, розроблених контрагентом на виконання умов договору про надання інформаційно-юридичних послуг від 10.03.2014 №03-Ю.

Також, між позивачем (замовник) та приватним підприємством «Кінос» укладено договір про надання консалтингових послуг від 05.05.2014 №1-КП, згідно з умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надавати замовнику комплексні консалтингові послуги, а саме: послуги бюджетування з метою планування фінансово-господарської діяльності підприємства з розрахунком на досягнення певного фінансового результату, що полягає у консультуванні з системної розробки бізнес-процесів на підприємстві, консультуванні в сфері організації роботи фінансового та податкового планування, бізнес-консультуванні - корпоративне управління та організаційна структура.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору про надання консалтингових послуг від 05.05.2014 №1-КП, рахунку на оплату, акту надання послуг та податкової накладної. Крім того, у матеріалах справи міститься довідка публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» від 29.04.2015 №12.2-01/2056, згідно з якою з рахунку позивача здійснено перерахування коштів на користь приватного підприємства «Кінос» 59 400,00 грн. В обґрунтування товарності вказаної операції позивачем також надано копії звіту від 22.07.2014 про надання консалтингових послуг, згідно з договором від 05.05.2014 №1-КП.

За посиланням позивача, товариство з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» мало ділову мету, укладаючи вказані досліджувані правочини, на підтвердження чого суду надано копії договору про надання послуг від 31.12.2013 №1/14КГ, укладеного з публічним акціонерним товариством «Київхліб» та актів надання послуг.

Згідно з підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

У свою чергу, контролюючим органом на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», приватним підприємством «Кінос» та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс», - зазначено про інформацію, викладену в акті державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 від 12.09.2014 №2108/26-59-22-08/38464251, а також викладену в акті державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «Кінос» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.08.2014 від 01.09.2014 №2625/26-55-22-07/37009035.

Висновки по товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» зроблені на власних припущеннях контролюючого органу внаслідок аналізу податкової звітності товариства.

Слід зазначити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015 у справі №826/16061/14 за позовом приватного підприємства «Кінос» до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії постановлено визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, щодо складання акта від 01.09.2014 №2625/26-55-22-07/37009035 про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «Кінос» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.08.2014 та зобов'язати державну податкову інспекцію у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві вилучити з АІС «Податковий блок» дані, які внесені на підставі акта від 01.09.2014 №2625/26-55-22-07/37009035 про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «Кінос» (податковий номер 37009035) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.08.2014.

Крім того, постановою Дніпровського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 у справі №804/17034/14, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015, визнано протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, які полягають у проведенні зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», за результатами якої складено акт від 12.09.2014 №2108/26-59-22-08/38464251 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» (код за ), щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014»; визнано протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», в тому числі, дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України», з інформаційної бази даних «Податковий блок» та «Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних баз сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», здійснені на підставі акту від 12.09.2014 №2108/26-59-22-08/38464251 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» (код за ), щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014»; зобов'язано державну податкову інспекцію у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві вилучити з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України», з інформаційної бази даних «Податковий блок» та «Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних баз інформацію, внесену на підставі акту від 12.09.2014 №2108/26-59-22-08/38464251 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» (код за ), щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014»; зобов'язано державну податкову інспекцію у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві відновити показники податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», в тому числі зобов'язано відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України», з інформаційної бази даних «Податковий блок» та «Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних баз суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які товариство з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» зазначило у податковій декларації з податку на додану вартість за період липень 2014 року.

З огляду на викладене, посилання контролюючого органу на вказані акти про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 від 12.09.2014 №2108/26-59-22-08/38464251, а також про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «Кінос» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.08.2014 від 01.09.2014 №2625/26-55-22-07/37009035 є необґрунтованим.

Слід зазначити, що контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції мають оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Проте висновки контролюючого органу в межах спірних правовідносин зроблено на актах про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача та на припущеннях.

Суд також звертає увагу, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення з ними вказаних вище правочинів, зокрема, того, що вказані юридичні особи не були зареєстровані в якості платника податку на додану вартість або того, що їхня реєстрація платником податку на додану вартість була анульована до спірного періоду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у названих підприємств умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в тому числі із залученням третіх осіб.

У силу пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

При цьому, приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Так, безпосередньо в акті не наведено правової норми, в силу якої на платника податку (позивача) покладена відповідальність за недекларування та несплату податкових зобов'язань платниками податку-контрагентами, шляхом позбавлення його права на податковий кредит.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10.10.2012 за №К-24491/10, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції позивача із контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «Старекс Холдинг», приватним підприємством «Кінос» та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.12.2014 №09 прийняте обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 15.12.2014 №09.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.