Справа № 336/752/16-а
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

14.04.16Справа № 336/752/16-а
Пр. № 2-а/336/79/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

при секретарі - Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, третя особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому зазначила, що з 15 липня 2014 року перебуває на обліку в управлінні, отримуючи пенсію по інвалідності від професійного захворювання, яка обчислена у сумі 1955 грн. 27 коп., проте її розмір обмежений 150 гривнями, а фактично пенсія виплачується на рівні мінімального розміру пенсії за віком.

Звернення позивача до управління 3 жовтня 2015 року увінчалось відповіддю від 15.10.2015 року про те, що зазначене обмеження відповідачем застосовується на підставі ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою визначений максимальний розмір пенсії по інвалідності, що становить три мінімальних пенсії за віком, і згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій», якою встановлений мінімальний розмір пенсії.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, такими, що посягають на її право на отримання пенсії в розмірі, передбаченому Законом України «Про пенсійне забезпечення», просить про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо обмеження розміру пенсії по інвалідності, а також зобов'язання відповідача виплатити їй пенсію без обмеження, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 року, з часу її призначення з урахуванням фактично сплачених сум.

В судовому засіданні позивач і її представник підтримали вимоги позову. Просять про ухвалення рішення на користь позивача.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що обчислена у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій» пенсія відповідача становить 150 грн. Управління здійснює доплату позивачу до мінімальної пенсії в сумі 799 грн.

Крім того, представник зазначив, що позивачці щомісячно нараховуються і сплачуються кошти у відшкодування втраченої працездатності Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Не вбачаючи в діях суб'єкта владних повноважень ознак порушення закону, просить про залишення позову без задоволення.

Представник третьої особи - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в запорізькій області, залученого до участі в справі ухвалою суду від 14.03.2016 року за клопотанням представника відповідача, - суду пояснила, що у відповідності до п. 13 розділу УП Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності 1 січня 2015 року, до приведення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у відповідність з цим Законом пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Управління виконавчої дирекції Фонду в Запорізькій області не має повноважень провадити будь-які страхові виплати потерпілим на виробництві, здійсненням яких займається відділення виконавчої дирекції Фонду, на обліку в якому перебуває ОСОБА_2 у зв'язку з професійним захворюванням.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що позивач з 15 липня 2014 року перебуває на обліку в управлінні, отримуючи пенсію по інвалідності від професійного захворювання і отримує пенсію в сумі 949 грн., з яких 799 грн. є доплатою до мінімальної пенсії за віком (а. с. 10). Відповідно до розпорядження № 820980 від 11.08.2015 року розмір пенсії позивача, обчислений від середнього заробітку у відповідності до вимог ст. ст. 25, 29 Закону «Про пенсійне забезпечення» становить 1955 грн. (а. с. 9).

В преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

В силу ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються такі державні трудові пенсії пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із ст. 7 Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію, а із ст. 10 Закону випливає, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За змістом ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи.

Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Вирішуючи спір на користь позивача, суд виходить з того, що обов'язок нарахування і здійснення виплати державних пенсій законом покладений на підрозділи Пенсійного фонду України, і відповідачем у відповідності до вимог законодавства з урахуванням тривалості трудового стажу позивачки їй нараховано пенсію по інвалідності у сумі 1955 грн.

У відсутність будь-яких обмежень, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення, пенсія в згаданому розмірі повинна сплачуватися позивачеві відповідачем, на якого законом покладений обов'язок здійснення пенсійного забезпечення.

Посилання відповідача на зміст постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій», якою встановлюється мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, суд до уваги не приймає, оскільки:

- по-перше, цією постановою встановлюється саме мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, тоді як розмір пенсії позивачки за наявності для того підстав обчислений в зазначеній сумі у відповідності до вимог законодавства про пенсійне забезпечення;

- по-друге, ані законодавством про пенсійне забезпечення, ані законодавством про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не передбачено застосування вказаної постанови Кабінету Міністрів України при нарахуванні державних пенсій;

- по-третє, твердження відповідача про застосування положень постанови КМУ № 544 в частині встановлення мінімального розміру пенсії суперечать його ж діям з виплати позивачу встановленого законом мінімального розміру пенсії, який є відмінним від 150 грн.

Що стосується мінімального розміру пенсії, він встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом.

І хоча позивачу і здійснюються доплати до зазначеного в цій нормі розміру мінімальної пенсії, суд не може погодитися з законністю і обґрунтованістю цих дій, оскільки, як вже зазначено, позивачу до сплати належить саме та сума, яка вирахувана у відповідності до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Згідно з п. 13 розділу УП «Прикінцеві і перехідні положення» до приведення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у відповідність із цим Законом, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

З огляду на наведені положення законодавства суд погоджується з доводами представників позивача і третьої особи про те, що розмір пенсії по інвалідності, обов'язок нарахування і сплати якої законом покладено на органи Пенсійного фонду, не залежить від розміру страхових виплат, що сплачуються потерпілій відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до ст. 22 Конституції Україн конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

В силу ст. 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з наведених законодавчих норм, суд погоджується з твердженнями позивача про протиправність зменшення розміру її пенсії, оскільки в силу Основного Закону України звуження обсягу та змісту конституційних прав є неприпустимим.

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивачки в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 159-162, 185, 186, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо обмеження розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_2.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_2 пенсію без обмеження, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 року, з часу її призначення з урахуванням фактично сплачених сум і здійснювати виплату пенсії по інвалідності в розмірі, обчисленому у відповідності до законодавства України про пенсійне забезпечення без обмеження, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 року.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 551 грн. 21 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після отримання повного тексту постанови.

Суддя О.В. Щаслива