Справа № 809/89/16
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 809/89/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Сторожука А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування рішення від 29.12.2015 про скасування будівельного паспорта забудови земельної ділянки за №17/14 від 21.03.2014, скасування рішень за №1 від 22.01.2016 та №2 від 29.01.2016,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2016 ОСОБА_3 (далі по тексту позивач) звернулася з вказаним адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (далі - відповідач).

Ухвалою суду 12.02.2016 залучено до участі в даній справі ОСОБА_4 в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (далі - третя особа).

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно та необґрунтовано оскаржуваними рішенням від 29.12.2015 скасовано виданий позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки №17/14 від 21.03.2014 на будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Винниченка, 58 «а» в м. Калуш, рішенням від 22.01.2016 за №1 скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 25.03.2014 серії ІФ №00 та рішенням від 29.01.2016 за №2 скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 13.01.2015 серія ІФ №83 на вказаний об'єкт будівництва.

Представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі із зазначених в ньому підстав, крім того, суду пояснив, що позивачем у встановлено порядку 21.03.2014 отримано будівельний паспорт на забудову їй належної земельної ділянки, 25.03.2014 відповідачем зареєстровано повідомлення позивача про початок виконання будівельних робіт, а 16.01.2015 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, під час будівництва відповідачем проводилася документальна перевірка законності видачі будівельного паспорта, під час якої не встановлено будь-яких порушень. Також суду пояснив, що на момент початку виконання будівельних робіт, згідно зареєстрованого повідомлення про їх початок, на суміжній земельній ділянці, належній третій особі була відсутня господарська будівля, що доводиться складеними фототаблицями, долученими до матеріалів справи, а будівництво такої господарської будівлі третьою особою розпочато та здійснено в 2015 році після початку будівництва позивачем житлового будинку.

Відповідач позову не визнав, направив письмові заперечення проти заявлених вимог мотивовані тим, що за наслідками проведеної позапланової перевірки Відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради встановлено порушення, внаслідок чого винесено оскаржуване рішення від 29.12.2015, яким скасовано виданий позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки №17/14 від 21.03.2014 на будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Винниченка, 58 «а» в м. Калуш та реєстрацію повідомлення позивача про початок виконання будівельних робіт, згідно вказаного будівельного паспорта та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Представник третьої особи вважав заявлений позов необґрунтованим, а оскаржувані рішення відповідача правомірними у зв'язку з тим, що виданий позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки в складених схемах забудови не містить існуючої господарської будівлі, належної третій особі, а також без врахування відстаней від об'єкта будівництва до цієї існуючої будівлі, що знаходиться на суміжній земельній ділянці, належній третій особі. Зазначив, що вказана будівля існує з 1939 року та міститься в генплані міста Калуша і технічній документації на будинковолодіння третьої особи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази суд встановив наступне.

29.10.2013 за позивачем зареєстровано право власності на дві земельні ділянки площею 0,063 га та 0,037 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) за адресою Івано-Франківська область, місто Калуш, вулиця Винниченка (Севастопольська), 58а (а.с.21-24).

21.03.2014 в.о. головного архітектора м. Калуша позивачу видано за №17/14 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, будівництво індивідуального житлового будинку м. Калуш, вул. Винниченка, 58 «а» (а.с.20, 128-151).

25.03.2014 відповідачем за № ІФ 00 зареєстровано повідомлення позивача про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку в м. Калуші, вул. Винниченка, 58а, та 16.01.2015 зареєстровано за №ІФ 83 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.124).

16.09.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано за позивачем право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою Івано-Франківська область, місто Калуш, вулиця Винниченка, будинок 58а та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 43953249 (а.с.166-167).

18.12.2015 наказом голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України за №1280 наказано відповідачу провести позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження відділом у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради містобудівної діяльності, а саме видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 21.03.2014 №17/14 (а.с.118).

21.12.2015 відповідачем видано направлення за №4 на проведення позапланової перевірки згідно вказаного наказу (а.с.119).

29.12.2015 відповідачем винесено оскаржуване рішення про скасування дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 21.03.2014 №17/14 (а.с.120).

12.01.2016 відповідачем складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено порушення пунктів 1.6 та 2.10 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за №103 від 05.07.2011, а саме надано проект, частина якого є генплан, розроблений без врахування існуючої господарської будівлі, а також при складенні схеми забудови земельної ділянки не нанесена існуюча господарська будівля і не враховано відстані від об'єкта будівництва до такої існуючої господарської будівлі (а.с.121-122).

22.01.2016 відповідачем винесено оскаржуване рішення за №1 про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яким скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 25.03.2014 №ІФ 00 на об'єкт «будівництво житлового будинку» по вулиці Винниченка, 58А в м. Калуші замовника ОСОБА_3 (а.с.35).

29.01.2016 відповідачем винесено оскаржуване рішення за №2 про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яким скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 13.01.2015 №ІФ 83 на об'єкт «будівництво житлового будинку» по вулиці Винниченка, 58А в м. Калуші замовник - ОСОБА_3 (а.с.37).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з статтею 27 вказаного Закону встановлено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки (частина 1). Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частина 3).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання будівельних робіт у замовника виникає після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, до яких належить об'єкт будівництва житлового будинку по вулиці Винниченка, 58А в м. Калуші.

Частина 2 статті 34 вказаного Закону встановлює, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що будівельний паспорт за №17/14, виданий позивачу 21.03.2014 на здійснення забудови земельної ділянки для будівництво індивідуального житлового будинку м. Калуш, вул. Винниченка, 58 «а» та реєстрація відповідачем за № ІФ 00 від 25.03.2014 повідомлення позивача про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку в м. Калуші, вул. Винниченка, 58а припинили свою чинність з моменту реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, тобто з 16.01.2015.

Таким чином, дія вказаних будівельного паспорта та реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт вичерпали свою дію фактом їхнього виконання та, в силу дії частини 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», припинили свою чинність, і як наслідок, прийняття відповідачем 29.12.2015 рішення про скасування дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 21.03.2014 №17/14 та 22.01.2016 рішення за №1 про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яким скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 25.03.2014 №ІФ 00, тобто скасування документів чинність яких припинено фактом їхнього виконання не змінює правовідносин, які регулювалися цими документами на момент їх чинності та не тягне і не може потягти за собою будь-яких юридично значимих наслідків для позивача.

Частина 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частини 4 вказаної статті Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Частиною 5 статті 39 вказаного Закону встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно частини 6 цієї ж статті вказаного Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

У відповідності до частини 9 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

У відповідності до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що право власності підлягає державній реєстрації прав.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Таким чином, позивачем на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 16.01.2015 за №ІФ 83 з моменту державної реєстрації 16.09.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області набуто право власності на індивідуальний житловий будинок м. Калуш, вул. Винниченка, 58 «а».

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як наслідок, позивачем з 16.09.2015 реалізовано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 16.01.2015 за №ІФ 83, шляхом реєстрації у встановленому Законом порядку права власності на індивідуальний житловий будинок в м. Калуші по вул. Винниченка, 58 «а», з цього моменту позивач набула правомочностей власника вказаного об'єкта нерухомого майна та, одночасно, державою здійснено офіційне визнання і підтвердження факту набуття таких речових прав позивачем на вказаний об'єкт нерухомого майна, що виключає самочинність будівництва зазначеного нерухомого майна.

При цьому, суд зазначає, що на момент здійснення реєстрації права власності у відповідності до частини 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» індивідуальний житловий будинок в м. Калуші по вул. Винниченка, 58 «а» був таким, що прийнятий в експлуатацію.

Окрім того, у відповідності до пункту 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №461 від 13.04.2011 підставами для скасування реєстрації декларацій про готовність об'єкта до експлуатації є виявлення недостовірних даних наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, при цьому під виявленням недостовірних даних розуміється встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації. Тобто, відповідність даних підлягає перевірці на дату реєстрації такої декларації.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на те, що у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Аналогічно, стаття 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», який визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів, визначає, що замовник це фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Стаття 23 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначає права замовника на проектування і будівництво об'єктів архітектури, до яких належать право: обирати архітектора - розробника проекту або залучати його за результатами архітектурного чи містобудівного конкурсу, обирати підрядника на будівництво або залучати його за результатами будівельного тендера; затверджувати проект, якщо він не суперечить законодавству, містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки; здійснювати контроль і технічний нагляд за додержанням вимог містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки під час проектування об'єкта архітектури, затвердженого проекту під час будівництва; залучати осіб, які мають кваліфікаційний сертифікат, для здійснення функцій замовника та інжинірингу. Також, стаття 27 вказаного Закону встановлює обов'язки замовника та підрядника під час створення об'єкта архітектури та передбачає, що вказані особи зобов'язані: доручати виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які мають відповідну ліцензію; обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону; забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою; не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону; поінформувати у триденний строк місцеві органи охорони пам'яток історії та культури про нововиявлені під час будівельних робіт об'єкти, що мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; не включати до завдання на проектування вимог, що суперечать вимогам законодавства України, затвердженій містобудівній документації, державним нормам, стандартам і правилам. Замовники, крім виконання обов'язків, зазначених у частині першій цієї статті, також зобов'язані передавати один комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, власникові такого об'єкта для постійного зберігання.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 Цивільного кодексу України також гарантує непорушність права власності, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм права є підставою для висновку про припинення позивачем прав та обов'язків замовника будівництва з моменту його введення в експлуатації згідно реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації у відповідності до частини 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто з 16.01.2015 та набуття позивачем прав та обов'язків власника вказаного індивідуального житлового будинку з моменту реєстрації права приватної власності на вказаний об'єкт нерухомості, тобто з 16.09.2015.

Таким чином, дія реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 16.01.2015 за №ІФ 83 вичерпана фактом реєстрації права власності на зданий в експлуатацію об'єкт нерухомості, припинила свою чинність, і як наслідок, прийняття відповідачем 29.01.2016 рішення за № 2 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 16.01.2015 за №ІФ 83, тобто скасування реєстрації документа, чинність якого припинено фактом його виконання не змінює правовідносин, які регулювалися цим документом на момент його чинності та не тягне, і не може потягти за собою будь-яких юридично значимих наслідків для позивача, як власника створеного нерухомого майна.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на те, що оскаржувані рішення відповідача від 29.12.2015 про скасування будівельного паспорта забудови земельної ділянки за №17/14 від 21.03.2014, рішення за №1 від 22.01.2016 та №2 від 29.01.2016 не спричиняють виникнення, припинення чи зміну прав та свобод позивача, не тягнуть будь-яких наслідків для позивача, як власника об'єкта нерухомого майна - індивідуального житлового будинку в м. Калуші по вул. Винниченка, 58 «а», то такі права, свободи чи законні інтереси позивача не потребують судового захисту за даним позовом.

Враховуючи вищевикладене заявлений позов не підлягає до задоволенню.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування рішення від 29.12.2015 про скасування будівельного паспорта забудови земельної ділянки за №17/14 від 21.03.2014, скасування рішень за №1 від 22.01.2016 та №2 від 29.01.2016, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 25.04.2016.