Справа № 127/4551/16-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/4551/16-а
Провадження № 2-а/127/213/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І., Пєскову Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання противоправними дій щодо неналежного розгляду його заяви. Свої вимоги мотивував тим, що він звернувся до відповідача із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу. На дане звернення отримав відповідь Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради, в якій зазначено, що земельна ділянка розташована в зоні ТР-3 транспортної інфраструктури. Позивач зазначає, що дана земельна ділянка не відноситься до земель загального користування, щодо неї відсутні обмеження по її використання. При цьому зазначає, що вказане звернення не розглянуто в порядку ст.118 Земельного кодексу України. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити та визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача та зобов'язати Вінницьку міську раду розглянути його від 17.11.2015 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно.

Представник відповідача Олексюк Т.С. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, вказуючи, що земельна ділянка, яку має намір отримати у приватну власність позивач розташована в межах магістральних шляхів, що підтверджується витягом з Генерального плану. При цьому відмічала, що до заяви не були додані графічні матеріали, а тому заява розглянута в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». До того ж зауважила, що позивач мав право самостійно розробити проект землеустрою.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницької міської ради із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, орієнтовною площею 0,01 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, напроти багатоповерхового будинку АДРЕСА_1. До вказаної заяви, заявником додано: витяг з супутникової карти, копію викопіювання з чергового плану міста, копію свого паспорта та ідентифікаційного коду.

Дане звернення було розглянуте Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради, згідно відповіді якого вказано, що відповідно до Генерального плану м. Вінниці та положень містобудівних регламентів Плану зонування м. Вінниці земельна ділянка розташована в зоні ТР-3 транспортної інфраструктури, є земельною ділянкою загального користування, яка не може передаватися в приватну власність.

Перевіряючи відповідно до ч.3 ст.2 КАС України чи прийняті оскаржувані позивачем рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 34 ч.1 ст.26 вказаного Закону до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, рішення (дії) відповідача щодо земельних відносин повинні відповідати та ґрунтуватися на законі, що регулює дані відносини.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч.1 ст.2 Земельного Кодексу України).

За змістом п.п. «а», «б» ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельним кодексом України не передбачено право міської ради делегувати будь-кому власні повноваження у сфері регулювання земельних відносин.

Таким чином, приписами чинного законодавства України передбачено розгляд клопотання про надання земельної ділянки (дозволу на розробку проекту землеустрою) на пленарному засіданні та при умові додання до клопотання переліку необхідних документів.

У даному випадку таке клопотання може бути вирішено лише Вінницькою міською радою за умови подання разом з клопотанням визначених законодавством документів.

В ході судового розгляду встановлено, що питання надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки розглянуто лише Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради. Міською радою, до повноважень якої відноситься розгляд такої категорії питань, не розглядалося.

При цьому суд зауважує, що, розглядаючи вказане звернення, даний орган не повідомив заявника про невідповідність поданих документів вимогам до графічних матеріалів, про що вказує представник відповідача у судовому засіданні, його відповідь таких даних не містить, не повернув вказану заяву з відповідними роз'ясненнями, як-то передбачено положеннями Закону України «Про звернення громадян», а тому суд не бере до уваги вказане твердження.

До того ж суд зауважує, що відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», заява розглядається органом до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань; відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки; рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

З огляу на викладені положення законодавства, посилання представника відповідача щодо розгляду заяви є безпідставними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що орган місцевого самоврядування не розглянув вказане клопотання в порядку визначеному чинним законодавством, а тому приходить до висновку про визнання дій відповідача протиправними щодо неналежного розгляду заяви позивача.

Зважаючи, що дії відповідача є протиправними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача розглянути його заяву від 17.11.2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно та додані до неї документи, про що і подана позовна заява позивача.

Щодо посилання представника відповідача на право позивача ОСОБА_1, в разі не надання у місячний строк дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, то суд зауважує, що вказане право особи не звільняє відповідача від обов'язку в межах своєї компетенції розглянути подану заяву.

Щодо самої земельної ділянки, то суд зазначає, що як вбачається з витягу з Плану зонування міста, земельна ділянка, щодо якої подана заява ОСОБА_1, розташована в зоні садибної та житлової забудови. Відповідно до ст.ст.17,18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до Генерального плану м.Вінниці, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 23 листопада 2007 року №1498 зі змінами від 01 лютого 2013 року №1140, ця земельна ділянка, розташована в межах території магістральних шляхів.

З огляду на викладене, керуючись, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.12, 26, 118 Земельного Кодексу України, ст. 7-11, 69-71, 94, 159-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Вінницької міської ради щодо неналежного розгляду зави ОСОБА_1 від 17 листопада 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, орієнтовною площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_2, напроти багатоповерхового будинку АДРЕСА_1

Зобов'язати Вінницьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 листопада 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно та додані до неї документи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: