Справа № 178/406/16-а
Суддя: Берелет В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КРИНИЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 178/406/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Берелет В.В.,

секретаря Кирсань Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички цивільну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області про визначення бездіяльності неправомірною, про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та про зобовязання виплатити різниці,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що в січні 2006 року вийшов у відставку із посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з виплатою щомісячного довічного грошового утримання 88 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Перерахунок його у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям проводився бухгалтерією суду, де його і одержував. З січня 2007 року призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, здійснюється органами Песійного Фонду України, який перерахунків не проводить, тому він? одержуючи із Апеляційного суду довідки про підвищенням заробітної плати працюючим суддям, систематично вимушений був звертатися з позовами до суду. У січня 2016 року заробітну плату працюючим суддям Апеляційного суду Дніпропетровської області знову підвищено. Він звернувся до управління пенсійного фонду України в Криничанському районі із заявою про перерахунок, однак, було відмовлено в її задоволенні. Тому просить, визнати бездіяльність управління пенсійного фонду України в Криничанському районі щодо відмови від проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у звязку з підвищенням заробітної плати, зобовязати управління пенсійного фонду України в Криничанському районі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання 90% заробітної плати працюючим на відповідній посаді судді.

Відповідач ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Криничанському районі у завдоволенні адміністративного позову просить відмовити, оскількі відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив, що в січні 2006 року ОСОБА_1 вийшов у відставку із посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з виплатою щомісячного довічного грошового утримання 88 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, про що свідчить Наказ № 16 від 31 січня 2006 року про відрахування судді Янковича В.К. Перерахунок його у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям проводився бухгалтерією суду, де його і одержував. З січня 2007 року призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, здійснюється органами Песійного Фонду України, який перерахунків не проводить, тому він одержуючи із Апеляційного суду довідки про підвищенням заробітної плати працюючим суддям, систематично вимушений був звертатися з позовами до суду. У січні 2016 року заробітну плату працюючим суддям Апеляційного суду Дніпропетровської області підвищено, що підтверджуэться довідкою № 7-07-с від 03 лютого 2016 року. Позивач звернувся до управління пенсійного фонду України в Криничанському районі із заявою про перерахунок, однак було відмовлено в її задоволенні.

Свою відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Криничанському районі Дніпропетровськеої області обґрунтувало з посиланням на ч. 3,4 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». УПФУ в Криничанському районі вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачено лише для суддів Конституційного суду України.

У відповідності до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Статтями 71, 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» гарантії самостійності та незалежності суддів забезпечується особливим порядком фінансування, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів" №2453-VІ, яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Відповідно до частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 01 жовтня 2011року набрали чинності зміни до вищезазначеної статті, внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»№ 3668-VІ, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною п'ятою цієї ж статті визначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" : «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Верховний Суд України зробив аналогічний правовий висновок щодо обмеження грошового утримання судді у постановах від 17.03.2015 року (справа № 21-371а14, 21-429а14), від 09.06.2015 року (справа № 21-472а15), зазначивши, що оскільки за змістом п. 4 рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 воно має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень, законів, визнаних неконституційними, то право на одержання довічного грошового утримання без обмеження розміру такого виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 03.06.2013 № 3-рп/2013.

Особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді. Виходячи з системного аналізу положень Закону, це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою нормою його соціального забезпечення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, за якою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді (абзац п'ятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007).

Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на неконституційність обмеження розміру довічного грошового утримання суддів і зазначав, що встановлення максимального розміру такого утримання звужує обсяг існуючого права і водночас знижує досягнутий рівень гарантій суддівської незалежності, підкреслював, що такі положення приймалися Верховною Радою України всупереч вимогам частини третьої статті 22 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, а тому не відповідали їй (були неконституційними) (рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 року за № 4-рп/2007, п. 7.5 рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008).

Доводи відповідача з приводу неможливості здійснення позивачу перерахунку грошового утримання у зв'язку з тим, що перерахунок довічного утримання передбачено лише для суддів Конституційного Суду України суд не приймає до уваги. Положення наведеної частини ст. 138 Закону № 2453, по-перше, врегульовують порядок здійснення перерахунку довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, який є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та не відноситься до суду загальної юрисдикції, суддею якого є позивач, по-друге не дають підстав для висновку стосовно заборони здійснення перерахунку довічного грошового утримання суддям судів загальної юрисдикції.

Відповідно до положення ст. 126 Конституції України, які закріплюють основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Згідно ч. 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що був чинний на час призначення позивачу довічного грошового утримання, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд вважає, що відповідач мав здійснити перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч.3 ст. 138 Закону № 2543 з метою приведення розміру такого утримання у відповідність з розміром заробітної плати судді, що працює на посаді, отже дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку довічного утримання у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати є противоправним, оскільки порушують права та інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, зазначені норми діючого законодавства України, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Керуючись 158-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області щодо відмови від проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям неправомірною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 90% заробітної плати працюючим на відповідній посаді судді, починаючи з січня 2016 року, виплачуючи його в розмірі 21 827 грн. 52 коп. із розрахунку без будь-яких обмежень, з утриманням податків, виплатити різницю між отрисманим і новим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови або з дня отримання її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя:

ОСОБА_3