Справа № 815/1199/16
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1199/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

за участю сторін:

-позивача-ОСОБА_7

-представника відповідача-Моргун Н.В.(діє за довіреністю від 25.03.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання нечинною картки відмови у митному оформленні та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання нечинною картки відмови у митному оформленні від 13.10.2015р. №500110000/2015/00003, зобов'язання провести процедуру митного оформлення товару - автомобіля марки Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску, кузов(рама) НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.06.2015р. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., після смерті свого чоловіка вона успадкувала автомобіль марки Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску. Позивач зазначила, що вона звернулася до Одеської митниці щодо дозволу перебування автомобіля на митній території України та 03.08.2015р. Одеською митницею було надано відповідний дозвіл. 30.09.2015р. вказаний автомобіль було знято з реєстраційного обліку за місцем постійної реєстрації в Білорусі на підставі свідоцтва про право на спадщину, видано транзитний номерний знак НОМЕР_2. 06.10.2015р. позивач звернулася до Одеської митниці із заявою про видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, однак 20.10.2015р. отримала відповідь про те, що при ввезенні на митну територію від оподаткування митними платежами звільняються товари, що входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь резидента у разі підтвердження її органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття. 13.10.2015р. позивач звернулася до Південної митниці та надала декларацію форми МД-2. Проте 15.10.2015р. старшим державним інспектором Прімак М.І. у митному оформленні було відмовлено та надано картку відмови № 500110000/2015/00003. ОСОБА_1 наголошує, що будь-яких правових підстав для оформлення спадщини за іншим, ніж у місті Білгород-Дністровський на території України, місцем не має, оскільки спадщина була оформлена відповідно до вимог законодавства України. При цьому успадкований автомобіль також знаходився на території України, кордон не перетинав, зняття з реєстрації у Білорусі здійснювалося без автомобіля на підставі акту технічного огляду транспортного засобу, складеного 25.09.2015р. фахівцем центру ДАІ №5104 з обслуговування м. Білгород-Дністровський, що відповідає ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка ратифікована 10 листопада 1994 року Верховною Радою України.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях, та зазначала, що Одеською митницею Державної фіскальної служби було прийнято картку відмови від 13.10.2015р. №500110000/2015/00003 оскільки відповідно до п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, що входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь резидента (у тому числі в кількості однієї одиниці за кожною товарною позицією 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД ), у разі підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття. Зазначене підтвердження підлягає засвідченню або легалізації у відповідній закордонній консульській установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України. Відповідач зазначав, що у копії посвідки на тимчасове проживання ТР028012 спадкодавця громадянина Білорусі ОСОБА_4 наявний запис про те, що 01.11.2013р. Білгород-Дністровським РВ ГУ МВС України в Одеській області було зареєстровано його місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та у копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 від 10.12.2014р., зазначено, що місцем смерті спадкодавця є Україна, Одеська область, м. Білгрод - Дністровський, а також Свідоцтво про право на спадщину за законом автомобіля марки Фольксваген гольф, випуску 1998 року, реєстраційний номер НОМЕР_3, видане 22.06.2015р. приватним нотаріусом Бі.ігород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. Також, відповідач наголошував на тому, що листом Державної фіскальної служби України №6004/7/99-99-24-01-03-17 від 16.12.2015 Одеську митницю ДФС повідомлено про те, що відповідно до пункту 5 частини десятої статті 374 Митного кодексу України однією з умов звільнення від оподаткування митними платежами у разі ввезення на митну територію України товарів, що входять до складу спадщини за законом, є відкриття її за межами території України.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.10.2015р. ОСОБА_1 звернулась до Одеської митниці ДФС з митною декларацією №5000000/2015/100431 для здійснення митного оформлення зі звільненням від оподаткування митними платежами транспортного засобу автомобіля марки Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску, кузов(рама) НОМЕР_1.(а.с.10)

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.10.2015р. №500110000/2015/00003 Одеською митницею ДФС відмовлено ОСОБА_1 у митному оформленні (випуску) товарів.(а.с.9)

Згідно картки відмови Одеської митниці ДФС №500110000/2015/00003 від 15.10.2015р. причиною відмови у митному оформленні зазначеного автомобіля зазначено порушення вимог п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами, зокрема товари, що входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь резидента (у тому числі в кількості однієї одиниці за кожною товарною позицією 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД), у разі підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття. Зазначене підтвердження підлягає засвідченню або легалізації у відповідній закордонній консульській установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року N 3773-VI посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно ст.66 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року

N 3425-XII на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

09.07.2013р. між ОСОБА_5 громадянином Республіки Білорусь та ОСОБА_7 громадянкою України було укладено шлюб, про що свідчить Свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 09.07.2013р. (а.с.84)

ОСОБА_5 був громадянином Республіки Білорусь та проживав на території України на підставі посвідки про тимчасове проживання НОМЕР_5 від 28.08.2013р.(а.с.66), місцем проживання якого з 01.11.2013р. зазначено АДРЕСА_1.

18.10.2014р. автомобіль марки Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску, кузов(рама) НОМЕР_1 був ввезений в Україну гр. ОСОБА_5 для тимчасового користування (а.с.37).

Згідно посвідчення НОМЕР_6 від 02.08.2007р., виданого у Респуліки Білорусь, автомобіль марки Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску, кузов(рама) НОМЕР_1 був зареєстрований 02.08.2007р. за ОСОБА_5 та 30.09.2015р. знято з реєстрації спадкоємцем ОСОБА_1(а.с.78-79).

Відповідно до Свідоцтва про смерть від 10.12.2014р. НОМЕР_7 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.85)

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2015р. №987, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, спадкоємцем майна (автомобіля Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску, кузов(рама) НОМЕР_1 ) ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року є його дружина ОСОБА_1 (а.с.80).

Враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини, автомобіль Фольксваген гольф, легковий хетчбек, 1998 року випуску, кузов(рама) НОМЕР_1 входить до складу спадщини за законом, яка відкрита на території України, а саме м.Білгород-Дністровський (Україна).

Враховуючи викладене, положення п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України та те, що ОСОБА_1 звернулась до Одеської митниці з митною декларацією для здійснення митного оформлення зі звільненням від оподаткування митними платежами автомобіля, який входить до складу спадщини за законом та відкритий на території України, суд приходить до висновку, що Одеською митницею Державної фіскальної служби України було правомірно прийнято картку відмови у митному оформленні від 13.10.2015р. №500110000/2015/00003 та відповідно відсутні підстави для визнання зобов'язання провести процедуру митного оформлення автомобіля за поданою митною декларацією №5000000/2015/100431 зі звільненням від оподаткування митними платежами.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.158-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29.04.2016р.

Суддя К.О. Танцюра

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

29 квітня 2016 року.