Справа № 823/260/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року справа № 823/260/16

м. Черкаси

15 год. 10 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі - Шалько І.П.,

за участю:

представника позивача - Чепура А.Ю.,

представника відповідача - Юревича С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лоссото-Трейд» до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 27.10.2015 №, від 11.12.2015 № та податкову вимогу від 12.01.2016 №22522-23.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України позивач мав право віднести до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року податкові накладні, одержані від контрагента - продавця ПАТ «Укрнафта» за серпень 2015 року, однак відповідач помилково дійшов висновку про неправомірність такого відсоння податкових накладених до складу податкового кредиту. Крім того, відповідачем проведено камеральну перевірку позивача з порушенням вимог ПК України. Будь-яких повідомлень в електронному вигляді щодо неприйняття вказаних податкових накладних за серпень 2015 року для самостійного виправлення помилок до позивача не надходила, а тому не може вважатись порушення реєстрації таких податкових накладних. Оскільки відповідачем допущено порушення в процесі адміністрування податку на додану вартість, тому на думку представника позивача оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є протиправними та підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених вище.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачем неправомірно віднести до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року податкові накладні, одержані від контрагента - продавця ПАТ «Укрнафта» за серпень 2015 року, оскільки ПАТ «Укрнафта» зареєстровані вказані накладні 10.09.2015, тому позивач не міг їх віднести до складу податкового кредиту з ПДВ у серпні 2015 року, адже такий обов'язок у нього виник лише з вересня 2015 року. На думку відповідача, посилання позивача на наказ Міністерства доходів і зборів України №165 від 14.06.2013 щодо обов'язку контролюючого органу направляти платнику податків інформаційне (електронне) повідомлення для самостійного виправлення помилок, в разі їх наявності є помилковим, оскільки вказаний наказ містить рекомендаційний характер щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків. У зв'язку із порушенням позивачем строку сплати узгодженого податкового зобов'язання по декларації з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 27.10.2015 № до позивача на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 331 грн. 68 коп. про що прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.12.2015 №. У зв'язку із наявністю у позивача податкового боргу, контролюючим органом винесено податкову вимогу від 12.01.2016 №22522-23.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну (електронну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року ТОВ «Лоссото-Трейд». Результати перевірки оформлені актом від 02.10.2015 № 2780/23-01-15-02/38668197.

За висновками вказаного акту, ТОВ «Лоссото-Трейд» порушило вимоги п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого завищено суму податкового кредиту, задекларованого в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року на суму 3316 грн. 82 коп. та занижено суму що підлягає сплаті до бюджету на 3316 грн. 82 коп.

На підставі вищезазначеного акта ДПІ у м. Черкасах винесені податкове повідомлення-рішення від 27.10.2015 №.

08 грудня 2015 року відповідачем проведено перевірку дотримання граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов'язання, про що складено акт №3499/23-01-15-02/38668197 та встановлено, що позивачем порушено вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання позивачу нараховано штраф у розмірі 10%, що становить 331 грн. 68 коп. За наслідками вказаної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 11.12.2015 №.

У зв'язку із наявністю у ТОВ «Лоссото-Трейд» податкового боргу, контролюючим органом винесено податкову вимогу від 12.01.2016 №22522-23 на суму 5947 грн. 57 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує, що відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Так, згідно п. 39 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України «Перехідні положення» для податкових накладних, дата складення яких припадає на період з 1 липня по 30 вересня 2015 року включно, не застосовуються граничні строки реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлені пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу, та встановлюються такі строки реєстрації: податкові накладні, складені з 1 по 15 день (включно) місяця у період, зазначений в абзаці першому цього пункту, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до останнього дня (включно) місяця, в якому вони були складені; податкові накладні, складені з 16 по останній день (включно) місяця у період, зазначений в абзаці першому цього пункту, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому вони були складені.

Разом з тим, п. 198.6 ст. 198 ПК України у взаємозв'язку з нормами п. 201.10 ст. 201 ПК України безпосередньо регулює порядок дій платника податку в разі порушення ним термінів реєстрації податкових накладних, а саме - в такому випадку платник податку зобов'язаний віднести суми ПДВ на підставі цих податкових накладних до податкового кредиту за той звітний податковий період, в якому податкові накладні було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що контрагентом позивача ПАТ «Укрнафта» виписано позивачу податкові накладні №1027//7018 від 01.08.2015 та №2025//7018 від 02.08.2015. Податок на додану вартість, згідно зі вказаними податковими накладними, у розмірі 3316 грн. 82 коп. позивач включив до податкового кредиту за серпень 2015 року.

Судом встановлено, що зазначені податкові накладні були зареєстровані продавцем - ПАТ «Укрнафта» у Єдиному реєстрі податкових накладних лише 10.09.2015, тобто з порушенням 15-денного строку, встановленого пунктом 39 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Отже, у зв'язку із порушенням термінів реєстрації вказаних податкових накладних позивач був зобов'язаний включити суми ПДВ до податкового кредиту за той звітний податковий період, в якому їх зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме за вересень 2015 року, замість серпня 2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем завищено суму податкового кредиту, задекларованого в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року на суму 3316 грн. 82 коп., тому податкове повідомлення-рішення від 27.10.2015 № винесено відповідачем у відповідності до вимог податкового законодавства України.

Слід звернути увагу, що позивачем сплачено узгоджену суми податкового зобов'язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням від 27.10.2015 № з порушенням вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (граничний термін сплати 15.11.2015, фактично сплачено 23.11.2015 в сумі 3312 грн. 80 коп. та 27.11.2015 в сумі 04 грн.) та відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання позивачу нараховано штраф у розмірі 10%, що становить 331 грн. 68 коп., тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 11.12.2015 № винесено відповідачем у відповідності до вимог податкового законодавства України.

У зв'язку із наявністю у ТОВ «Лоссото-Трейд» податкового боргу, контролюючим органом винесено податкову вимогу від 12.01.2016 №22522-23 на суму 5947 грн. 57 коп., оскільки згідно даних облікової картки податковий борг позивача переривався у строк до 30.12.2015, тому контролюючим органом 12.01.2016 винесено податкову вимогу одночасно з рішенням про опис майна в податкову заставу.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення камеральної перевірки ТОВ «Лоссото-Трейд», то суд зазначає наступне.

Згідно з п. 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України. камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно положень п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Як встановлено судом, камеральна перевірка ТОВ «Лоссото0Трейд» проводилась виключно на підставі даних, зазначених позивачем податків у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року, що в даному випадку узгоджується з положеннями ПК України.

Крім того, слід зазначити, що порушення відповідачем порядку проведення камеральної перевірки - не звільняє позивача від відповідальності, за порушення, які виявлені контролюючим органом під час її здійснення.

Необгрунтованим є посилання представника позивача щодо обов'язку контролюючого органу направляти платнику податків перед проведенням камеральної перевірки інформаційне (електронне) повідомлення для самостійного виправлення помилок, в разі їх наявності, згідно наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця» №165 від 14.06.2013, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 4.9, п. 5.1, п. 5.4 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012 року № 516, встановлено, що за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності, зазначених у пункті 4.7 Методичних рекомендацій, інспектори, що здійснюють приймання такої звітності, реєструють датою її фактичного отримання ОДПС. Така податкова звітність вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер. Обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків на паперових (електронних) носіях, несуть відповідальність підрозділи, що приймають податкову звітність.

Із зазначених норм вбачається, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Крім того, необхідно звернути увагу, що згідно положень п. 1.1 наказу №165 від 14.06.2013 - ці Методичні рекомендації є актом рекомендованого, роз'яснювального, інформаційного характеру.

Таким чином, вказані Методичні рекомендації не є нормативно-правовим актом та не регулюють спірні правовідносини, а тому не можуть бути обов'язковими для відповідача.

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач не обґрунтував правомірність заявлених позовних вимог, натомість відповідач довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2016 року.