Справа № 344/13569/15-а 2-а/344/48/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. Справа № 876/1179/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року про закриття провадження в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування рішення про демонтаж літнього торгового майданчика, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання нечинним (скасування) п. 1.4. рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 496 в частині демонтування самовільно встановленого літнього торгового майданчика суб'єкта господарювання ОСОБА_1 на АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване розпорядження винесене неправомірно, оскільки позивач використовує земельну ділянку для обслуговування торгового павільйону з належною на те правовою підставою.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року закрито провадження в адміністративній справі.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 496 від 09 жовтня 2014 року «Про демонтаж самовільно встановлених літніх торгових майданчиків» вирішено: власникам в місячний термін демонтувати самовільно встановлені: «літній торговий майданчик суб'єкта господарювання ОСОБА_1 на АДРЕСА_1» (п. 1.4).

Суд першої інстанції закрив провадження у справі з тих підстав, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляджу на наступне.

Юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відповідно до пункту 1 частини 2 поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцієючи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із нормами КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається із позовної заяви, відповідачем у даній справі є виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, який є суб'єктами владних повноважень в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки Івано-Франківська міська рада є органом місцевого самоврядування та здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про закриття провадження у справі.

Також суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992р.).

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, закривши провадження в справі, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст. 6 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому таку слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 87 цього Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно ч. 2 цієї статті, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1378,00 грн.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що відповідачем у справі є виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, судовий збір в сумі 1378,00 грн. належить стягнути з виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 202, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року про закриття провадження в справі № 344/13569/15-а - скасувати.

Справу № 344/13569/15-а направити для продовження розгляду до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Стягнути з виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації, передбаченим на оплату судового збору на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 26 квітня 2016 року.