Справа № 826/4316/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2016 р. м. Київ К/800/35909/15

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про поновлення на роботі, оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

скасувати наказ першого заступника голови Державної екологічної інспекції України від 4 березня 2015 року №49-0 про звільнення його з посади заступника директора Департаменту екологічного контролю - начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України;

зобов'язати відповідача поновити його на попередній посаді;

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 4 березня 2015 року по день поновлення на роботі.

Посилався на незаконність звільнення, оскільки йому не було запропоновано інше місце роботи, чим порушений порядок встановлений Кодексом законів про працю України .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Скасовано наказ, який є предметом оскарження. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту екологічного контролю - начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України. Зобов'язано нарахувати і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При ухваленні зазначеного рішення, суд першої інстанції виходив з недотримання відповідачем вимог частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України щодо вжиття заходів по переводу працівника на іншу вакантну посаду. Звільнення здійснено в період перебування позивача на лікарняному.

Київський апеляційний адміністративний суд рішенням від 15 липня 2015 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про відмову в позові у зв'язку з відповідністю наказу, який є предметом спору, нормам трудового законодавства.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що звільнення з роботи відбулося з грубим порушенням законодавства про працю.

Враховуючи відсутність підстав до відкладення розгляду справи та не прибуттям в судове осіб, які беруть участь у справі, касаційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

За правилами, викладеними у пункті 6 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Як зазначено у частині другій вище згаданої норми, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно фактичних обставин встановлених судами, наказом першого заступника Голови Державної екологічної інспекції від 4 березня 2015 року № 49-о ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора Департаменту екологічного контролю - начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України у зв'язку з поновленням за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України.

При прийнятті зазначеного рішення, позивачу не пропонувалася можливість перейти на іншу роботу, в тому числі на посади начальника юридичного відділу, начальника відділу інструментально-лабораторного контролю, начальника відділу документального, інформаційного та матеріально-технічного забезпечення та завідувача сектору роботи з персоналом, хоча він мав правові підстави до заняття зазначених посад, оскільки здобув спеціальності спеціаліста екології та юриста. При цьому, представником відповідача не надано доказів, які б свідчили про виконання положень наведених у частині другій статті 40 КЗпП.

Беззаперечним є той факт, що судове рішення, яке набрало законної сили, обов'язкове до виконання на всій території. Проте, такий факт не дає підстав власнику або уповноваженому ним органу не виконувати вимоги трудового законодавства, в тому числі передбачені частиною другою статті 40 КЗпП.

Окрім того, відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як свідчать зібрані у справі докази, досліджені судами попередніх інстанцій,. 4 березня 2015 року, тобто в день видання наказу про звільнення, ОСОБА_1 перебував на лікарняному, про що свідчить лікарняний лист.

Ті обставини, на які посилається суд апеляційної інстанції, зокрема перебування позивача 04.03.2015 року на робочому місці, ознайомлення з наказом про звільнення, не свідчить про не знаходження його на лікарняному.

З урахуванням наведеного, судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню та залишенню в силі постанови суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року та залишити в силі судове рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 червня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман