Справа № 804/16376/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2016 рокусправа № 804/16376/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосеєвій Ю.В.

за участю представника позивача Каукалової І.А., представників відповідача Хіценко Н.М. та Коваль В.В., представника третьої особи Бузунової К.О., розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерне товариства "Акціонерний комерційний Банк "Конкорд" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року по справі № 804/16376/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний Банк "Конкорд" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, третя особа - Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний Банк "Конкорд" (далі АКБ «Конкорд») звернулось із позовом до суду, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 року за № , яким застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі - 21,54грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання зі збору за першу реєстрацію транспортних засобів в сумі 215,41грн.; за № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з юридичних осіб та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1020,00грн.; за № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справленням яких закріплено за ГУ ДФС), застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі - 9860,00грн.; а також податкове повідомлення-рішення від 14.12.2015 року № , яким визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України в сумі - 349864,31грн. і застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі - 174932,15грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС № від 14.12.2015 року в частині податкових зобов'язань у розмірі 16427,09 грн. та штрафних санкцій у розмірі 8213,54 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» судові витрати у розмірі 369,00 грн.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким уточнений позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги позивач вказав, що своєчасно розрахував суму збору за першу реєстрацію транспортного засобу та сплатив її за місцем реєстрації транспортного засобу за юридичною адресою банку, а не за місцем обліку платника податків, а тому подав новий розрахунок до податкового органу за місцем обліку. Вважає, що не порушив граничного строку сплати такого грошового зобов'язання, а допущена технічна помилка щодо отримувача не є підставою для штрафу. Крім того, вказує, що банк не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій розташовано будівлю офісних приміщень, у розумінні ПКУ та не вважає себе платником плати за землю до оформлення прав. Також вказує на технічну помилку щодо електронної форми під час формування електронного повідомлення податковому органу про відкриття/закриття власних кореспондентських рахунків з функціональним підтипом F, замість К, що в свою чергу не є свідченням порушення позивачем приписів п.69.2 ст.69 Податкового кодексу України. Окрім цього зазначає, що проценти за користування Позичальником кредитом у період з 01 березня по 28 листопада 2014 банком не нараховувалися, що в свою чергу вказує на відсутність доходу у вказаний період і безпідставність нарахування податку з прибутку. Більш того вказує, що ним у відповідності до діючого законодавства і строків корисного використання визначені суми амортизації на поліпшення орендованих приміщень, які були орендовані на певний обмежений час.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та представник третьої особи проти доводів апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити в силі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що АКБ «Конкорд» є банківською установою, яка зареєстрована виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 03.08.2006 року та перебуває на податковому обліку у відповідача.

У період з 30.03.2015 року по 14.05.2015 року податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ПАТ «АКБ «Конкорд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.

Хід та результат такої перевірки зафіксовані у акті перевірки (далі Акт перевірки 1) від 21.05.2015 року №284/28-01-43-34514392, висновками якого встановлено ряд правопорушень податкового законодавства з боку позивача.

Вважаючи такі висновки безпідставними, АКБ «Конкорд» надало заперечення до Акту перевірки 1 разом з додатковими документами, які не були досліджені під час документальної планової виїзної перевірки.

За результатами розгляду цих заперечень відповідачем прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «АКБ «Конкорд» з питань, викладених у запереченнях, наданих до акту документальної планової виїзної перевірки від 21.05.2015 року №284/28-01-43-34514392 за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.

Як вбачається з висновків податкового органу, викладених у Акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 24.06.2015 року №17/28-01-43-34514392 (далі Акт перевірки 2), за її результатами встановлено порушення позивачем порушень пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.206 п.14.1 ст.14, п.135.1, абз. а) пп.135.4.2 п.135.4, пп.135.5.15 п.135.5 ст.135, п.137.1, п.137.21 ст.137, п.138.1, абз. в) пп.138.10.2 п.138.10, пп.138.12.1 п.138.12 ст.138, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145, п.146.2 ст.146, п.153.7 ст.153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року на загальну суму 769864,31 грн.; порушення п.153.8 ст.153 Податкового кодексу України, що полягало в неправомірному віднесенні до окремого обліку витрат по операціям з векселями у сумі - 2000000,00 грн. та доходів по операціям з векселями у сумі - 2000000,00грн. за ІІІ квартал 2012 року; порушення п.49.1 ст.49, п.286.2 ст.286, п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України через не наданням нової звітної податкової декларації з плати за землю за 2014 рік; порушення п.237.1 ст.237 Податкового кодексу України при сплаті збору за першу реєстрацію в Україні транспортних засобів на загальну суму - 215,41 грн.; порушення п.69.2 ст.69 Податкового кодексу України у зв'язку із несвоєчасним наданням до контролюючих органів повідомлення про відкриття/закриття 29 власних кореспондентських рахунків.

На підставі вказаного Акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення № на суму 1154796,46грн., № на суму 21,54грн., № на суму 1020,00грн., № на суму 9860,00грн.

Не погодившись із такими рішеннями, АКБ «Конкорд» надало до Міжрегіонального головного управління ДФС скаргу (залишено без задоволення) та повторну скаргу, за результатами розгляду якої повідомлення-рішення залишено без змін.

В подальшому позивач звернувся зі скаргою до ДФС України, за результатами розгляду якої податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 року №, №, № були залишені без змін, а податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 року № - скасоване в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 420000,00грн. та в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 210000,00грн. На виконання рішення ДФС України відповідачем винесено нове податкове повідомлення-рішення від 14.12.2015 року № про визначення грошового зобов,язання з податку на прибуток на загальну суму 524796,46грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою визнати такі рішення протиправними та скасувати.

Вирішуючи спірні правовідносини та скасовуючи податкове повідомлення-рішення № в частині податкового зобов'язання у розмірі 16427,09 грн. та штрафних санкцій у розмірі 8213,54 грн., суд першої інстанції виходив з безпідставності висновків податкового органу щодо завищення позивачем витрат на суму 91261,59 грн., пов'язаних з внесенням орендної плати за офісні приміщення за період приведенням цих приміщень до стану, що надали змогу банку використовувати їх для провадження власної господарської діяльності. В іншій частині повідомлення-рішення від 14.12.2015 року № суд визнав правомірним, оскільки позивачем у момент повного погашення кредиту не було нараховано відсотків за фактичне користування позичальником кредитними коштами згідно укладеного кредитного договору, в результаті чого АКБ «Конкорд» занижено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування; а також оскільки позивачем безпідставно визначено завищений розмір амортизації об'єктів основних засобів, пов'язаних з поліпшенням орендованих приміщень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування інших податкових повідомлень-рішень №, №, №, суд першої інстанції вказав, що при їх прийнятті податковий орган діяв у передбачений законом спосіб і в межах наданих владних повноважень.

Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності податкових повідомлень-рішень №, №, №, але не може повністю погодитись із висновками щодо податкового повідомлення-рішення № з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення - рішення № , яким до позивача за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання за збір за першу реєстрацію транспортних засобів застосований штраф у розмірі 21,54 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.237.1 ст.237 Податкового кодексу України збір за першу реєстрацію транспортних засобів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

На підставі п.239.2 ст.239 Податкового кодексу України юридичні особи в десятиденний строк після першої реєстрації в Україні транспортних засобів подають відповідному контролюючому органу за місцем свого знаходження та за місцем реєстрації транспортного засобу розрахунок суми збору за такі транспортні засоби за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу. До розрахунку обов'язково додаються копії реєстраційних документів, завірені відповідним уповноваженим державним органом України, який проводив таку реєстрацію.

Судом встановлено, що між ТОВ «СІНГЛ-МОТОР» та ПАТ «АКБ «Конкорд» укладено договори купівлі-продажу від 15.12.2014 року №175/к-п та №№176/к-п (надалі за текстом - договори), за умовами яких продавець зобов'язується передати покупцю, а останній зобов'язується оплатити і прийняти у власність автомобілі Рено Логан та Рено Лоджі.

Відповідно до Свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, зазначені автомобілі 23.12.2014 зареєстровані в органах ДАІ за позивачем.

З урахуванням вищезазначеного, граничний строк сплати збору за першу реєстрацію транспортних засобів по вищезазначеним автомобілям є 23.12.2014 року.

Однак, розрахунок суми збору за першу реєстрацію транспортних засобів по вищезазначеним автомобілям подано до відповідача 13.01.2015 року за №, а збір фактично сплачено 14.01.2015 року, тобто після проведення першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо порушення позивачем п.237.1 ст.237 Податкового кодексу України в результаті сплати збору за першу реєстрацію в Україні транспортних засобів на загальну суму - 215,41грн. після проведення такої реєстрації та як наслідок правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення № відповідає фактичним обставинам справи.

Посилання апелянта на те, що ним в лютому 2015 року у зв'язку із уточненням об'єму двигунів вказаних транспортних засобів було відкориговане зобов'язання з вказаного збору в бік зменшення, в наслідок чого утворилась переплата в сумі 49,15 грн., колегія суддів до уваги не приймає. Вказана обставина не усуває раніш вчиненого порушення п.237.1 ст. 237 ПК України та не скасовує відповідальність за нього, а наявність передплати лише створює передумови для можливого заліку цієї суми в рахунок сплати штрафу за вчинене порушення.

Щодо податкового повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з юридичних осіб та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в загальній сумі 1020,00грн. слід зазначити наступне.

Пунктом 285.1 ст.285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 285.2. ст.285 Податкового кодексу України зазначено, що базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно п.49.1 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.286.4 ст.286 Податкового кодексу України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Згідно п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п.286.2 ПК України).

Пунктом 287.6 ст.287 Податкового кодексу України визначено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Будівля (споруда), як нерухома річ нерозривно пов'язана фундаментом із земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Відповідно неможливо володіти та користуватися будівлею (спорудою) без одночасного володіння та користування земельною ділянкою, на якій гака будівля (споруда) розміщена.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «АКБ «Конкорд» (покупець) та ОСОБА_7 (продавець) укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна від 18.12.2014 року, відповідно до п.1 якого продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму.

За вказаним договором позивач набув у власність будівлю офісних приміщень за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Артема, 94. Загальна площа земельної ділянки під приміщенням складає 832 кв. м. Вищевказане приміщення оприбутковано на балансі позивача 29.12.2014 року.

Проте, в порушення п.49.1 ст.49. п.286.2, п.286.4 ст.286. п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України, банком не надано нову звітну податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік у зв'язку із реєстрацією права власності на придбану в перевіреному періоді нерухомість разом із якою до позивача перейшло право користування вищевказаною земельною ділянкою, отже виник обов'язок подати уточнюючу декларацію та внести плату за землю.

В ході судового розгляду, документу/документів, які б спростовували зазначені висновки суду не надано.

Доводи апелянта стосовно того, що банк не є землекористувачем земельної ділянки колегія суддів не приймаються до уваги з огляду на приписи ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, в яких закріплено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналогічна норма міститься в ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України.

При цьому, згідно норм Податкового кодексу України, власник будівлі (споруди) сплачує земельний податок незалежно від оформлення/реєстрації прав на землю.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості податкового повідомлення - рішення № відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо податкового повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справленням яких закріплено за ГУ ДФС), застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі - 9860,00грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз.1 п.69.2 ст.69 Податкового кодексу України банки та інші фінансові установи зобов'язані надіслати повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи, у тому числі відкритого через його відокремлені підрозділи, чи самозайнятої фізичної особи до контролюючого органу, в якому обліковується платник податків, протягом трьох робочих днів з дня відкриття/закриття рахунка (включаючи день відкриття/закриття).

Абзацем 3 п.69.2 ст.69 Податкового кодексу України зазначено, що у разі відкриття або закриття власного кореспондентського рахунка банки зобов'язані надіслати повідомлення до контролюючого органу, в якому обліковуються, в строки, визначені цим пунктом.

Послідовність дій банків при наданні повідомлень про відкриття або закриття банками власних кореспондентських рахунків, а також форму і зміст повідомлень, визначає Порядок подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до органів державної податкової служби. (надалі за текстом - Порядок №426).

Пунктом 2.1 Порядку №426 зазначено, що Національний банк України, банки та інші фінансові установи (далі - фінансові установи) протягом трьох робочих днів з дня відкриття/закриття рахунків платників податків (включаючи день відкриття/закриття) подають відомості про це в електронному вигляді з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису з посиленими сертифікатами відкритих ключів засобами електронної пошти мережі Інтернет (надалі за текстом - засоби телекомунікаційного зв'язку) на адресу Інформаційного порталу Державної податкової служби України (надалі за текстом - адреса ДПС України).

Порядок обміну інформацією в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку наведено у розділі V Порядку №426.

Відповідно до пп.5.1.1 Порядку №426 фінансова установа створює файл повідомлень відповідно до затвердженого формату за допомогою програмного забезпечення. Формат файлу повідомлень (функціональний підтип файлу F, P або К) наведено у додатку 1 до цього порядку.

Файл-відповідь про результати оброблення файлу повідомлень формується програмним забезпеченням ДПС України та містить відомості щодо взяття на облік /відмову у взятті на облік в органах ДПС рахунків платників податків, інформація про відкриття яких надійшла у файлі повідомлень, на який надається файл-відповідь, і була прийнята до оброблення в ДПС України. Формат файлу-відповіді (функціональний підтип R або D), також, наведено у додатку 1 до цього, який встановлює наступні функціональні підтипи файлів:

файл F - електронне повідомлення про відкриття/закриття рахунків платників податків у національній та іноземній валютах (формується фінансовою установою, яка веде рахунки клієнтів);

файл Р - електронне повідомлення про відкриття/закриття рахунків платників податків у цінних паперах (формується фінансовою установою - зберігачем, яка веде рахунки депонентів у цінних паперах);

файл К - електронне повідомлення про відкриття/закриття кореспондентських рахунків в установах банків (формується банком, який відкриває або закриває власний кореспондентський рахунок);

файл R - електронне повідомлення про взяття на облік в органі ДПС рахунків платників податків, відкритих у національній та іноземній валютах (формується ДПС України як результат обробки повідомлень в електронному вигляді про відкриття рахунків, отриманих від фінансової установи файлом Б);

файл D - електронне повідомлення про взяття на облік в органі ДПС рахунків платників податків, відкритих у цінних паперах (формується ДПС України як результат обробки повідомлень в електронному вигляді про відкриття рахунків, отриманих від фінансової установи файлом Р).

Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 10 січня 2014 року №1 Порядок №426 втратив чинність.

Новий Порядок подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів, затверджено наказом Міндоходів від 26.12.2013 року №853 (надалі за текстом - Порядок №853).

Пунктом 3 додатка 1 Порядку №853 визначено структуру повідомлення про відкриття/закриття кореспондентських рахунків в установах банків та зазначено, що у разі відкриття або закриття власного кореспондентського рахунку банк формує файл з функціональним підтипом файлу повідомлень - К.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем протягом періоду з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року відкрито 14 власних кореспондентських рахунки та закрито 15 власних кореспондентських рахунків.

Проте, під час перевірки банківською установою надано копії електронних повідомлень-відповідей щодо взяття на облік/закриття рахунку платника податків у контролюючому органі у кількості 29 шт., що мають функціональний підтип R (що є результатом обробки повідомлень в електронному вигляді про відкриття рахунків, отриманих від фінансової установи файлом F про відкриття/закриття рахунків платників податків у національній та іноземній валютах), замість функціонального підтипу К.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо ненадання позивачем в порушенням приписів 3 п.69.2 ст.69 Податкового кодексу України повідомлення про відкриття 14 та закриття 15 власних кореспондентських рахунка до органу податкової інспекції та як наслідок правомірності податкового повідомлення - рішення № відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Посилання апелянта на те, що мала місце технічна помилка, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом встановлено, що повідомлень у встановленому законодавством порядку за змістом і формою позивачем направлено не було, отже порушення мало місце.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.12.2015 року № (т.2 а.с. 79), яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України в сумі 524796,46 грн. (в тому числі за основним платежем 349864,31 грн. та за штрафними санкціями 174932,15 грн. грн.), колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно висновків Акту перевірки 2 в частині безпідставного віднесення позивачем до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, вартості орендної плати за приміщення в розмірі 91261,59 грн. як таких, що не пов'язані із господарською діяльністю позивача, які суд першої інстанції визнав необґрунтованими, то в цій частині постанова суду не оскаржується.

За таких обставин постанову суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2015 року № в частині податкового зобов'язання у розмірі 16427,09 грн. та штрафних санкцій у розмірі 8213,54 грн. слід вважати обґрунтованою.

Крім того, однією з підстав для визначення такого грошового зобов'язання слугували висновки податкового органу в Акті перевірки 2 про порушення позивачем пп.14.1.206 п.14.1 ст.14, п.135.1, пп. а) пп.135.4.2 п.135.4 ст.135, п.137.21 ст.137 Податкового кодексу України, наявність яких обґрунтована тим, що ПАТ «АКБ «Конкорд» в момент повного погашення кредиту не були нараховані відсотки за фактичне користування кредитними коштами за період з 01.03.2014 р. по 28.11.2014 р., в результаті чого занижено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «АКБ «Конкорд» (кредитор) та юридичною особою - ПП «Фабіо-08» (позичальник), був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 09.11.2012 року №50.00.000137 (надалі за текстом - договір).

За умовами вказаного договору кредитор, за умови наявності вільних грошових коштів, зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у формі відновлювальної кредитної лінії в національній валюті України на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання - кредит (п.1.1 договору). Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами), зі сплатою 15% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному кредитором на момент укладання цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 32000000,00грн. та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 08.11.2013 року на умовах, визначених договором (п.1.1.1). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця, а також в день повернення кредиту в повній сумі (п.2.5).

Крім того, до вказаного договору була укладена додаткова угода від 03 вересня 2013 року № 1, відповідно до якої сторони дійшли взаємної згоди про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, передбаченого п.1.1.1 договору, з 08 листопада на 19 вересня 2013 року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

У обумовлений додатковою угодою термін позичальник кредит не повернув, а тому, наступного дня, заборгованість по цьому кредиту була перенесена на прострочку (рах.2067).

З жовтня 2013 року позичальник не здійснював погашення нарахованих процентів, а тому вони (проценти) щомісяця вносилися позивачем на прострочку.

Враховуючи вимоги п.2.2 глави 2 розділу І Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 року №23, заборгованість за договором станом на 31.12.2013 року була визнана «безнадійною» (так як заборгованість обліковувалась на рахунках простроченої заборгованості більше 90 днів).

Згідно з вимогами п.3 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172 та згідно Протоколу засідання Правління ПАТ «АКБ «Конкорд» від 19.03.2014 року №18 (згідно рішень кредитного комітету від 31.12.2013 року №152 та від 19.03.2014 року №20) винесено рішення про списання безнадійної заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 09.11.2012 року №50.00.000137 за рахунок страхового резерву (так як заборгованість була простроченою понад 180 днів)

Списання заборгованості в бухгалтерському обліку здійснено в сумі 20580781,16грн. згідно з м/о від 19.03.2014 року №№37_1, 37_2 та відображено наступною бухгалтерською проводкою: Дт 2400 «Резерви під нестандартну заборгованість за кредитами, що надані клієнтам», Кт 2067 «Прострочена заборгованість за кредитами в поточну діяльність, що надані суб'єктам господарювання» в сумі 19374886,65грн., Кт 2069 «Прострочені нараховані доходи за кредитами в поточну діяльність, що надані суб'єктам господарювання» в сумі 1205894,51грн.

Рішенням правління банку від 19.03.2014 року №18 списана заборгованість оприбуткована на рахунок 9 класу згідно з м/о від 19.03.2014 року №№37_1, 37_2, що відображено наступною бухгалтерською проводкою: Дт 9611 «Списана у збиток заборгованість за кредитними операціями», Кт 9910 «Контррахунок» в сумі 19374886,65грн. та Кт 9910 «Контррахунок» в сумі 1205894,51грн.

Згідно з п.7. Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172 відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Розформування страхового резерву на відповідні суми відображено наступною бухгалтерською проводкою: Дт 5001 «Кошти на вимогу суб'єктів господарювання», Кт 0002 «Відрахування в резерви під заборгованість за наданими кредитами клієнтам».

Позичальник, починаючи з серпня 2014 року здійснював погашення заборгованості та виходячи з даних бухгалтерського обліку, повне та остаточне погашення заборгованості за кредитом відбулось 28.11.2014 року. При цьому, банк нараховував та отримав відсотки за користування кредитом за період по 28 лютого 2014 року включно.

За таких обставин, оскільки позичальник користувався кредитом з 01.03.2014 року по 27.11.2014 року безоплатно, податковий орган дійшов висновку, що банком не нараховувались та не відносились до складу доходу в податковому обліку відсотки по вищезазначеному кредитному договору за фактичний час користування кредитними коштами банку у вищевказаний період, які повинні були б нараховуватися.

Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137 ПК України, на підставі документів, зазначених у п.135.2 ст.135 ПК України, та складаються з доходу від операційної діяльності.

Відповідно до пп. а) пп.135.4.2 п.135.4 ст.135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості включає: дохід банківських установ, до якого включаються процентні доходи за кредитно-депозитними операціями.

Пунктом 135.2 ст.135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом 11 ПК України.

Згідно підпункту «а» пп. 14.1.54. ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Підпунктом «а» пп.14.1.206. ст. 14 ПК України визначено, що проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включаються, зокрема платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.

Отже, системний аналіз наведених норм у співвідношенні до спірних правовідносин дає підстави для висновку, що об'єктом оподаткування податком з прибутку є сплачений резидентом України дохід, зокрема у вигляді процентів, що сплачуються (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених коштів, отримання якого підтверджується на підставі документів, зазначених у п.135.2 ст.135 ПК України. Тобто оподатковуваний дохід повинен бути або фактично отриманим, або нарахований платником податку.

В той же час, судом встановлено, що сума процентів за кредитним договором в розмірі 1786298,10 грн., з яких відповідач розрахував позивачу суму податкового зобов'язання в розмірі 321533,66 грн. та штрафну санкцію в розмірі 160766,83 грн., позивачем фактично не отримувався та не нараховувався, а тому об'єкт для оподаткування податком на прибуток в розумінні норм Податкового кодексу України був відсутнім. Фактично контролюючий орган самостійно зробив розрахунок доходу, який позивач міг би отримати за певних умов і потім з цієї суми розрахував податок, що не відповідає вимогам законодавства. При цьому відповідачем не було враховано, що з часу погашення простроченої заборгованості за кредитним договором за рахунок коштів страхового резерву банка юридична природа цієї заборгованості змінилась.

Вищенаведене в сукупності дає змогу колегії суддів дійти висновку, що позивачем не занижено доходів за перевіряємий період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1786298,10грн., що судом першої інстанції не було враховано, а тому податкове повідомлення-рішення № підлягає визнанню протиправним також в частині визначення позивачу грошового зобов'язання на суму 482300,49 грн., в тому числі за основним платежем на 321533,66 грн. та за штрафною санкцією на 160766,83 грн.

Іншою підставою для визначення позивачу вказаним податковим повідомленням-рішенням грошового зобов'язання з податку на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України, став висновок податкового органу про порушення позивачем приписів пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145, п.146.2 ст.146 Податкового кодексу України в наслідок завищення ним витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування на суму амортизації об'єктів основних засобів (поліпшення орендованих приміщень) за перевірений період на загальну суму - 66130,90грн. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Під час перевірки було встановлено, що відповідно до пп.1.4 п.1 Розділу IV «Амортизація основних засобів і нематеріальних активів» Положення про порядок ведення бухгалтерського обліку основних засобів і нематеріальних активів ПАТ «АКБ «Конкорд», затвердженого рішенням правління ПАТ «АКБ «Конкорд» (протокол від 16.01.2014), (надалі по тексту - Положення), передбачено, що строк корисного використання капітальних інвестицій за основними засобами, що отримані в оперативний лізинг (оренду) встановлюється відповідно до строку дії договорів лізингу (оренди).

В перевіреному періоді банком введено в експлуатацію 7 об'єктів основних засобів 3 групи (поліпшення орендованих приміщень), а саме:

- інвентарний №А/006 - монтаж охоронної сигналізації орендованого приміщення, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса,5, первісна вартість - 13 714,98 грн., дата вводу в експлуатацію - 25.04.2014, строк корисного використання 36 місяців;

- інвентарний №А/007 - монтаж алюмінієвих конструкцій касового вузла орендованого приміщення Київського відділення №100, первісна вартість - 122 004,00 грн., дата вводу в експлуатацію - 28.05.2014, строк корисного використання 20 місяців;

- інвентарний №А/008 - монтаж системи охорони орендованого приміщення Київського відділення №100, первісна вартість - 28 598,17 грн., дата вводу в експлуатацію - 30.05.2014, строк корисного використання 20 місяців:

- інвентарний №А/009 - будівельні роботи по депозитному сховищу орендованого приміщення Київського відділення №100, первісна вартість - 48 572,94 грн., дата вводу в експлуатацію - 13.06.2014, строк корисного використання 20 місяців;

- інвентарний №А/10 - монтаж касового вузла в орендованому приміщенні Одеського відділення №1, первісна вартість - 35 990,00 грн., дата вводу в експлуатацію - 26.11.2014, строк корисного використання 34 місяця;

- інвентарний №А/12 - установка охоронної сигналізації в орендованому приміщенні Одеського відділення №1, первісна вартість - 5 574,60 грн., дата вводу в експлуатацію - 27.11.2014, строк корисного використання 34 місяця;

- інвентарний №А/13 - поточний ремонт в орендованому приміщенні Одеського відділення №1, первісна вартість - 32 292,50 грн., дата вводу в експлуатацію - 28.11.2014, строк корисного використання 34 місяця.

Згідно з пп.2.2 п.2 Положення оприбуткування основних засобів здійснюється на підставі акту приймання-передачі складеного за формою № 03-1, затвердженою наказом Мінстату України від 29.12.1995 року №352 «Про затвердження типових форм первинного обліку».

В акті зазначається основна інформація щодо необоротного активу, зокрема характеристика об'єкта, дата введення в експлуатацію, необхідні відомості про нарахування амортизації, у тому числі, про визначену первісну вартість, строк корисного використання, тощо.

По кожному об'єкту укладено акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів.

Банком в податковому обліку збільшена вартість основних засобів 3 групи «Будівлі» на суму витрат, пов'язаних із ремонтом та поліпшенням орендованих приміщень, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, в розмірі 286747,19грн.

Відповідно до пп.145.1.2 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації), тобто по групі 3 - будівлі, мінімально допустимий строк корисного використання складає 20 років (240 місяців).

Згідно п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10 пунктами 138.11. 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Відповідно до пп. в) пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються:

витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Амортизації підлягають витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року (п.144.1 ст.144 Податкового кодексу України).

Відповідно до норм п.146.1 ст.146 Податкового кодексу України облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об'єктом, що входить до складу окремої групи основних засобів, у тому числі вартість ремонту та поліпшення таких, отриманих безоплатно або наданих в оперативний лізинг (оренду), як окремий об'єкт амортизації».

Згідно з п.146.11 ст.146 Податкового кодексу України первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних із ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція), що приводить до зростання майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єктів у сумі, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного податкового року з віднесенням суми поліпшення на об'єкт основного засобу, щодо якого здійснюється ремонт та поліпшення.

Пунктом 146.19 ст.146 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо договір оперативної оренди (лізингу) чи концесії зобов'язує або дозволяє орендарю чи концесіонеру здійснювати ремонти та/або поліпшення об'єкта оперативної оренди (лізингу) чи концесії, частина вартості таких ремонтів та/або поліпшень у сумі, що перевищує віднесену на витрати згідно з абзацом другим пункту 146.11 та пункту 146.12 цієї статті, амортизується орендарем чи концесіонером як окремий об'єкт в порядку, встановленому для групи основних засобів, до якої відноситься об'єкт оперативної оренди (лізингу) чи концесії, що ремонтується та/або поліпшується.

Згідно п.146.2 ст.146 Податкового кодексу України, амортизація об'єкта основних засобів нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, установленого платником податку, але не менше мінімально допустимого строку, встановленого пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу, помісячно, починаючи з місяця, що наступає за місяцем введення об'єкта основних засобів в експлуатацію і зупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших видів поліпшення та консервації.

Відповідно до пп.145.1.2 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 ст.145 Податкового кодексу України, тобто по групі 3 - будівлі, мінімально допустимий строк корисного використання складає 20 років (240 місяців).

Натомість під час перевірки встановлено, що банком суттєво занижено строки корисного використання основних засобів по групі 3 (будівлі) від 20 до 36 місяців, що призвело до завищення амортизації.

За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо порушення позивачем приписів пп. 138.10.2 п.138.10 ст.138, пп. 145.1.2 п. 145.1 ст.145, п.146.2 ст.146 Податкового кодексу України, в результаті чого ПАТ «АКБ «Конкорд» завищено витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування на суму амортизації об'єктів основних засобів (поліпшення орендованих приміщень) за 2014 рік на загальну суму 66130,90грн відповідає фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведених судом апеляційної інстанції висновків податкове повідомлення-рішення № є частково протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України за основним зобов'язанням на суму 337960,75 грн. та за штрафними санкціями на суму 168980,38 грн., а всього на суму 506941,13 грн.

Крім того, суд першої інстанції при вирішення питання про відшкодування судових витрат всупереч вимогам ст.. 94 КАС України стягнув судовий збір на користь позивача з Державного бюджету України, в той час як вони підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, з урахуванням збільшення судом апеляційної інстанції розміру задоволених позовних вимог, відшкодуванню замість 369 грн. підлягає сума в розмірі 7306,87 грн.

За таких обставин суду першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але із частково помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає зміні.

Оскільки при поданні апеляційної скарги позивачем, який не є суб'єктом владних повноважень, сплачено судовий збір в сумі 8842,20 грн., ці понесені ним витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС пропорційно сумі задоволених вимог, що складає 8037,56 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерне товариства "Акціонерний комерційний Банк "Конкорд" - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року по справі № 804/16376/15 - змінити.

В абзаці другому резолютивної частини постанови суду слова та цифри « 16427,09 грн.» змінити на « 324490,53 грн.» та « 8213,54 грн.» змінити на « 162245,27 грн.»

Абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викласти в наступній редакції «Стягнути на користь Публічного акціонерне товариства "Акціонерний комерційний Банк "Конкорд" судові витрати на сплату судового збору в розмірі 7306,87 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС».

В решті постанову суду залишити без змін.

Стягнути на користь Публічного акціонерне товариства "Акціонерний комерційний Банк "Конкорд" судові витрати на сплату судового збору в розмірі 8037,56 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко