Справа № 826/22811/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій, скасування рішень про коригування митної вартості товарів, стягнення надмірно сплачених митних платежів,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС про: визнання протиправними дій щодо відмови в митному оформленні товарів за митними деклараціями №100270001/2015/216100 та №100270001/2015/218336; визнання протиправними дій щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/000029/1 від 02.06.2015, №100270001/2015/000034/2 від 09.07.2015; скасування рішень про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/000029/1 від 02.06.2015, №100270001/2015/000034/2 від 09.07.2015; зобов'язання вчинити дії на повернення позивачу надмірно зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 129 996, 68 грн. (в тому числі ввізного мита у розмірі 20 311, 98 грн., імпортного збору у розмірі 20 311, 98 грн., та ПДВ у розмірі 89 372, 72 грн.).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2016 позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03.12.2012 між компанією «KOPOS KOLIN» (Чеська Республіка) (продавець) та ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» (Україна) (покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 03/12/12, згідно умов якого, продавець продає, а покупець приймає зобов'язання, продовж його дії, купувати товар (сировини, послуги) у відповідності до специфікацій та рахунків-фактур (інвойсів). Згідно додаткової угоди №2 від 08.12.2014, дію контракту № 03/12/12 продовжено до 31.12.2016.

На виконання умов вказаного контракту на підставі інвойсів № 151300082 від 28 травня 2015 року та № 151300102 від 02 липня 2015 року була здійснена поставка товару.

02.06.2015 позивачем в порядку електронного декларування було подано до Київської міської митниці ДФС, митний пост «Столичний» митну декларацію № 100270001/2015/216100 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару, за контрактом № 03/12/12 від 03.12.2012, а саме: будівельних матеріалів (вироби будівельні з пластмаси; фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для кріплення; труби жорсткі з полімерів вінілхлориду; з'єднувачі для проводів і кабелів; коробки з гофрованого картону для пакування, піддони дерев'яні, мішки пакувальні тощо).

До вказаної митної декларації додано перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів: картку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0006925 від 27.02.2014; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № ZE151300082 від 28.05.2015; довідку про транспортні витрати №1394 від 28.05.2015; рахунок-фактура (інвойс) №151300082 від 28.05.2015 року; додаткову угоду №2 від 08.12.2014 до контракту; специфікацію № 42 від 28.05.2015; контракт №03/12/12 від 03.12.2012; декларацію про походження товару 151300082 від 28.05.2015; рішення №066/2058 від 08.04.2015; митну декларацію країни відправлення №15CZ6100002FYK2GK4 від 28.05.2015.

Відповідачем за наслідками опрацювання наданих ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» документів було додатково витребувані документи для визначення митної вартості. На виконання вимог митниці декларантом було надано додаткові документи: прайс-лист, калькуляцію продукції, що випускається, калькуляцію собівартості, комерційну пропозицію, видаткові накладні (товару виготовленого з сировини), інформаційні листи щодо сировини, розрахунок вартості сировини 1 погонного метра, інформаційний лист по кількості сировини в готових виробах, виписки з бухгалтерських документів по витратам на сировину.

За результатами розгляду наданих документів, контролюючий орган дійшов до висновку про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору, у зв'язку із чим, було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2015/00082.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02.06.2015, за яким митна вартість товару визначена із застосуванням резервного методу.

Також, 09.07.2015 позивачем в порядку електронного декларування було подано до Київської міської митниці ДФС, митну декларацію №100270001/2015/218336 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару, за контрактом №03/12/12 від 03.12.2012 року, а саме: будівельні матеріали та ін.

До вказаної митної декларації додано перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів: картку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0006925 від 27 лютого 2014 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № ZE151300102 від 02 липня 2015 року; довідку про транспортні витрати № 1433 від 02.07.2015; рахунок-фактура (інвойс) № 151300102 від 02.07.2015; додаткову угоду №2 від 08.12.2014 до контракту; специфікацію № 45 від 02.07.2015; контракт № 03/12/12 від 03.12.2012; декларацію про походження товару 151300102 від 02.07.2015; висновок №066/2058 від 08.04.2015; митну декларацію країни відправлення №15CZ610000201YYXB9 від 09.07.2015.

Відповідачем за наслідками опрацювання наданих документів було додатково витребувані документи для визначення митної вартості. На виконання вимог митниці декларантом було надано додаткові документи: прайс-лист, калькуляцію продукції, що випускається, калькуляцію собівартості, комерційну пропозицію, видаткові накладні (товару виготовленого з сировини), інформаційні листи щодо сировини, розрахунок вартості сировини 1 погонного метра, інформаційний лист по кількості сировини в готових виробах, виписки з бухгалтерських документів по витратам на сировину.

За результатами розгляду наданих документів, контролюючий орган дійшов до висновку про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору, у зв'язку із чим було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2015/00099.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000034/2 від 09.07.2015 із застосуванням резервного методу.

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі.

Позивач не погоджуючись із вказаними рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Приписами ст.4 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відтак, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Досліджуючи правомірність застосування позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів вказує на відсутність підстав, які б дозволили використання резервного методу при визначенні митної вартості товару за вказаних обставин.

Відповідачем в свою чергу не надано доказів, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України, та не доведено, що використані декларантом відомості щодо митної вартості імпортованих товарів не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік таких документів передбачено ч.2 ст.53 МК України.

Згідно з приписами ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені даною нормою.

З матеріалів справи та наданих документів вбачається, що позивач надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару. Водночас, відповідачем не доведено, що надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно пов'язаності продавця і покупця, оскільки така обставина не може бути визнана як належне спростування ціни товарів, вказаних позивачем при митному оформленні. Крім того, не відповідають обставинам справи посилання апелянта на те, що позивачем не було надано жодних належних документів, у яких наявні відомості, які б підтвердили ціну товарів за договором.

Отже, правильність визначення митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Приписами ч.2 ст.55 МК України передбачено ряд вимог до письмового рішення про коригування заявленої митної вартості, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування

З оскаржуваних рішень КММ ДФС про коригування митної вартості товарів видно, що вони не містять підстав для коригування митної вартості товарів, наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відтак, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року, №100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року є протиправними, та правомірно скасовані судом першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Будь-яких інших належних доказів чи доводів на спростування позиції суду першої інстанції апелянтом при апеляційному розгляді справи не надано, як не наведено належного обґрунтування правової позиції відповідачів з посиланням на положення закону. Відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно частково задоволені судом першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду жодних належних доказів правомірності своїх дій та рішень, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 03.03.2016, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.