Справа № 806/336/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м.Житомир справа № 806/336/16

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичова О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О. ,

за участю: представника позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду де з урахування адміністративного позову про збільшення позовних вимог (а.с.13) просить суд:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2016, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Житомирського РУЮ Рисич О.М. по виконавчому провадженню №50224925 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2040 грн. адміністративного штрафу, визнавши її неправомірною;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2013, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Житомирського РУЮ Карплюк Є.В. по виконавчому провадженню №39268581 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2040 грн. адміністративного штрафу, визнавши її неправомірною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані постанови винесені виконавчою службою всупереч вимогам ст.303 КУпАП та п.1 ст.22 ЗУ "Про виконавче провадження". Тобто виконавчий документ звернено до стягнення з пропуском законодавчо встановленого строку,а тому він не підлягав виконанню.

Крім того зазначив ,що постанов про відкриття виконавчого провадження позивач не отримував,а про сам факт його існування дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з мотивів, викладених в адміністративному позові та заяві про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях. Пояснив, що 07.08.2013 до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції надійшла постанова серії АН1 №215484 від 26.04.2013 видана ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 2040,00 грн.

12.08.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження за вихідним номером №13502 від 13.08.2013 направлено боржнику для виконання та стягувачу для відома. Боржником у строк для самостійного виконання постанову не виконано.

17.11.2015 за вихідним №17560 на адресу відділення ДАІ УМВС у Житомирському районі Житомирської області була направлена вимога державного виконавця про надання інформації, в якій зазначено, що при ненаданні зазначеної інформації, виконавчі документи будуть повернуті без виконання у відповідності до п.4 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

28.12.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" та направлено на адресу ВДАІ за вихідним №31.

17.02.2016 за вихідним №1450 з Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області повторно надійшла на виконання вищевказана постанова.

18.02.2016 постанова АН1 №215484 від 26.04.2016 передана до державного виконавця, 18.02.2016 відкрито виконавче провадження по даній постанові.

Враховуючи вищевказане постанова про відкриття виконавчого провадження №50224925 від 18.02.2016 є законною.

Дослідивши докази по справі, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Так, згідно з ч.1 ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до положень ч.1 ст.22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст.22 Закону №606-XIV встановлено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №606-XIV, державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Судом встановлено, що 26.04.2013 начальником ВДАІ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області майором міліції Мирутенко С.В. винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2040 грн. (а.с.5)

12.08.2013 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № ВП № 39268581 за вищезазначеною постановою( а.с.15)

28.12.2015 вищезазначена постанова в справі про адміністративне правопорушення була повернута стягувачу в зв"язку з ненаданням інформації на вимогу державного виконавця (а.с.14,30)

18.02.2016 державним виконавцем Рисіч О.М. органу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції повторно відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищеназваної постанови ВДАІ про стягнення з позивача штрафу в розмірі 2040 грн., про що постановлено відповідну постанову ВП №50224925 (а.с.6).

Відповідно до статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Із супровідного листа стягувача вбачається ,що постанова в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2040 грн. набрала чинності 6.05.13 року,а до виконання вона передана 7 серпня 2013 року( а.с.27).

Тобто що в даному випадку боржник звернувся до виконавчої служби в останній день встановленого діючим законодавством трьохмісячного строку. За таких обставин вимога позивача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2013 з підстав пропуску строку звернення до виконавчої сдужби є необгрунтованою.

Що стосується вимоги скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2016 то слід зазначити наступне.

З моменту повернення виконавчого документа стягувачу (28.12.2015) до моменту повторного звернення до виконавчої служби (18.02.2016) пройшло 52 дні.З врахуванням того , що перший раз до виконавчої служби стягувач звернувся в останній день встановленого для такого звернгення 3-х місячного строку ,то в даному випадку він пропустив строк звернення на 51 день

У відповідності із ст. 23 ЗУ "Про виконавче провадження"строки пред"явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред"явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред"явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України в Постанові судової палати у господарських справах від 19.08.2014 де щодо переривання строку пред"явлення документа до виконання зазначено, що "...після переривання строку пред"явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, але час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується, як зазначено у змісті частини 2 статті 23 ЗУ "Про виконавче провадження".

Згідно положень частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того матеріалами справи не підтверджено факту направлення виконавчою службою позивачу спірних постанов про відкриття виконавчого провадження, що суперечить ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", де чітко вказано, що постанова про відкриття виконавчого провадження повинна надсилатися рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Також в супровідному листі на підставі якого було 18.02.2016 винесено відповідачем спірну постанову не значиться ніяких реквізитів ( а.с. 33). За таких обставин відповідачем не підтверджено факту звернення стягувача до виконавчої служби з повторною заявою про відкриття виконавчого провадження.

На підставі зазначеного суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №50224925 від 18.02.2016 винесена з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а відтак підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно приписам частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП № 2115484 від 18.02.2016 року.

В решті позову відмовити.

Відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції 551,20 сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 28 квітня 2016 р.