Справа № 813/733/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м. Львів № 813/733/16

13 год. 48 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

відповідача: представник не прибув;

третьої особи: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Яворівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Яворівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про доповнення підстав позову, просить:

- визнати протиправною дію Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з тимчасового призупинення виготовлення паспорта для виїзду за кордон;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон при наявності факту сплати, при поданні 09.12.2015 року заяви-анкети, державного мита у сумі 170,00 грн. (передбаченого нормами ст. 20 (ч. 1) Закону «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та ст. ст. 2 (п. 5), 3 (підп. «а» п. 6) Декрету КМУ «Про державне мито»);

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області вчинити дії, необхідні для оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (відповідно до Заяви-анкети від 09.12.2015 року та поданих документів), враховуючи факт сплати позивачем державного мита у сумі 170,00 грн. (передбаченого нормами ст. 20 (ч. 1) Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та ст. ст. 2 (п. 5), 3 (підп. «а» п. 6) Декрету КМУ «Про державне мито»).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач звернувся до Яворівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області із заявою-анкетою на видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до якої додано усі необхідні документи відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Однак, відповідачем безпідставно зазначено про необхідність сплати позивачем додаткових платежів, не передбачених нормами ст. 20 (ч. 1) Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та ст. ст. 2 (п. 5), 3 (підп. «а» п. 6) Декрету КМУ «Про державне мито», безпідставно призупинено виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та не виготовлено його у строк, встановлений ч. 12 ст. 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях проти адміністративного позову, де зазначено, що до переліку платежів, необхідних для виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, відноситься державне мито, плата за надання адміністративної послуги та оплата витрат, пов'язаних з придбанням бланкової продукції, у тому числі вартість персоналізації. Зазначив, що у державному бюджеті на 2015 рік не було передбачено фінансування для міграційної служби на придбання бланків закордонних паспортів та їх персоналізацію, відтак, кошти, які надходять від громадян за бланкову продукцію, є єдиним джерелом фінансування витрат, пов'язаних із закупівлею бланків та їх персоналізацією. Стверджує, що відповідачем здійснюється щоденне перерахування коштів, отриманих за надані адміністративні послуги, тому підстави для повернення позивачу сплачених коштів відсутні. Також звертає увагу, що відповідач не є суб'єктом ціноутворення вартості бланку та послуг з оформлення та видачі громадянам паспортів для виїзду за кордон. Вважає адміністративний позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, заперечення на позов не подав.

Суд заслухав пояснення позивача та його представника, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

09.12.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Яворівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області із заявою-анкетою на видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до якої додано: паспорт громадянина України; свідоцтво про народження; квитанцію установи банку про сплату за оформлення паспорта державного мита у сумі 170,00 грн.; заяву про відмову від внесення інформації до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера.

10.12.2015 року Яворівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України листом № 3792 повідомив позивача про те, що у випадку несплати плати за надання адміністративної послуги та оплати витрат, пов'язаних з придбанням бланкової продукції, виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон буде тимчасово призупинено.

18.01.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Яворівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України із заявою, у якій просила у 7-денний строк повідомити про причину бездіяльності щодо виготовлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

19.01.2016 року Яворівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України листом № 101 повідомив позивача про те, що у випадку несплати плати за надання адміністративної послуги та оплати витрат, пов'язаних з придбанням бланкової продукції, виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон буде тимчасово призупинено.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Закону оформлення, видача, обмін, переоформлення, продовження строку дії документів (у тому числі для осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку, осіб з фізичними вадами, недієздатних та обмежено дієздатних осіб), їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються у порядку, встановленому законодавством України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 20 цього ж Закону за оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обмін та продовження строку дії документів справляється державне мито, а за проведення таких дій за кордоном - консульський збір у порядку та розмірах, визначених законодавством. Сплата державного мита (консульського збору) підтверджується відповідним документом, що додається до заяви про оформлення і видачу документів, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 22 цього ж Закону паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, за кордоном і дає право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон видається заявникові не пізніше ніж через 30 календарних днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання або не пізніше ніж через 10 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його термінове отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07.05.2014 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі - Порядок).

Згідно з п. 1 Порядку паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Відповідно до п. 4 Порядку паспорт для виїзду за кордон без урахування строків доставки видається територіальним органом або підрозділом ДМС не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання.

Згідно з п. 22 Порядку для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає:

1) заяву-анкету;

2) паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні);

3) свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку);

4) відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів;

5) заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Відповідно до п. 5 ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» державне мито справляється за видачу документів на право виїзду за кордон і про запрошення в Україну осіб з інших країн.

Відповідно до п. п. «б» п. 6 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України ставка державного мита становить 10 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є спеціальним законодавчим актом, який визначає правові засади видачі документів, що посвідчують особу. Відтак, норма статті 20 цього Закону щодо справляння виключно державного мита за оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон підлягає обов'язковому застосуванню.

Тому, суд вважає необґрунтованим покликання відповідача на норми Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 795 від 04.06.2007 року, як підставу для оплати позивачем плати за надання адміністративної послуги та оплати витрат, пов'язаних з придбанням бланкової продукції, оскільки положення вказаного Переліку в частині сплати плати за надання адміністративної послуги та оплати витрат, пов'язаних з придбанням бланкової продукції суперечать вимогам статті 20 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Стосовно тверджень відповідача про те, що у державному бюджеті на 2015 рік не було передбачено фінансування для міграційної служби на придбання бланків закордонних паспортів та їх персоналізацію, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування видатків на придбання бланків закордонних паспортів та їх персоналізацію не є підставою для перекладення на позивача обов'язку з оплати бланка закордонного паспорта та його персоналізації.

Щодо покликання відповідача як на підставу правомірності своїх дій на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/12412/13-а, судом встановлено, що вказана постанова скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015 року.

В той же час, судом встановлено, що позивачем до заяви-анкети на видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон додано усі документи відповідно до переліку, встановленого п. 22 Порядку.

Пунктом 29 та пунктом 42 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення встановлено можливість прийняття відповідачем рішення про оформлення та видачу особі паспорта для виїзду за кордон або про відмову у видачі паспорта для виїзду за кордон за наявності встановлених Порядком підстав. Повноваження відповідача на тимчасове призупинення виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон Порядок не встановлює; не передбачено такого повноваження і Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Докази виконання відповідачем вимог п. 29 чи п. 42 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення у матеріалах справи відсутні.

Також суд зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та законних інтересів фізичної чи юридичної особи.

З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання протиправною дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з тимчасового призупинення виготовлення паспорта для виїзду за кордон та визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон при наявності факту сплати, при поданні 09.12.2015 року заяви-анкети, державного мита у сумі 170,00 грн. (передбаченого нормами ст. 20 (ч. 1) Закону «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та ст. ст. 2 (п. 5), 3 (підп. «а» п. 6) Декрету КМУ «Про державне мито») задоволенню не підлягають, оскільки, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.12.2015 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Вимоги ж позивача щодо зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області вчинити дії, необхідні для оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (відповідно до Заяви-анкети від 09.12.2015 року та поданих документів), враховуючи факт сплати позивачем державного мита у сумі 170,00 грн. (передбаченого нормами ст. 20 (ч. 1) Закону «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та ст. ст. 2 (п. 5), 3 (підп. «а» п. 6) Декрету КМУ «Про державне мито»), не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи видаються уповноваженими суб'єктами після прийняття рішення про їх виготовлення та видачу заявникам.

Отже, суд не наділений повноваженнями зобов'язати відповідача вчинити дії, необхідні для оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оскільки паспорт громадянина України для виїзду за кордон видається після прийняття рішення про його виготовлення та видачу заявнику, що є виключною компетенцією відповідного органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до п. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. З урахуванням наведеного, для повноцінного захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.12.2015 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з урахуванням сплати державного мита у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п. 5 ст. 2, п. п. «б» п. 6 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства та матеріалів справи, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.12.2015 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.12.2015 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з урахуванням сплати державного мита у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п. 5 ст. 2, п. п. «б» п. 6 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». У решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, відповідно до задоволених вимог.

Позивачем у позові було зазначено три позовні вимоги немайнового характеру, за подання якого було сплачено судовий збір в сумі 100 грн.

Оскільки судом частково задоволено дві позовні вимоги з трьох, позивачу слід присудити, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, судовий збір у розмірі 33,33 грн.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.12.2015 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.12.2015 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з урахуванням сплати державного мита у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п. 5 ст. 2, п. п. «б» п. 6 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 33 (тридцять три) грн. 33 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.05.2016 року

Суддя Клименко О.М.