Справа № П/811/184/16
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року справа № П/811/184/16

провадження П/823/6/16

м. Черкаси

12 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря - Тараненка М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на свою користь допомогу на оздоровлення в розмірі 5 512,00грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № П/811/184/16 (провадження № П/811/6/16).

В подальшому, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 адміністративну справу № П/811/184/16 передано на розгляд Черкаському окружному адміністративному суду на підставі ст.22 КАС України.

14.04.2016 вказана справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та за результатами проведення автоматичного розподілу була передана на розгляд судді Гараню С.М.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 16-в від 14.01.2016 їй було надано частину щорічної основної відпустки тривалістю три календарні дні. В подальшому, 10.02.2016 вона подала заяву щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки. Листом від 29.02.2016 № 2647/16 ОСОБА_1 була повідомлена, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки буде виплачена за підсумками 2016 року, в межах економії фонду заробітної плати, оскільки відповідно до кошторису по загальному фонду Кіровоградського окружного адміністративного суду на 2016 рік обмежено видатки по КЕКВ 2111 «Заробітна плата». Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки її право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення не може ставитись в залежність від неналежного виконання державним органом своїх обов'язків по плануванню фонду оплати праці.

Позивач до зали судового засідання не прибула, в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних в справі матеріалів.

Представник відповідача до зали судового засідання не прибув. В наданих запереченнях наголосив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки наказом Кіровоградського окружного адміністративного суду № 47-к від 08.04.2016 «Про надання матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки ОСОБА_1» надано та виплачено 14.04.2016 матеріальну допомогу на оздоровлення позивачу, в підтвердження чого надав розрахунковий лист по ОСОБА_1 за квітень 2016 та витяг з реєстру перерахувань заробітної плати в банк, що її обслуговує. Пунктом другим вказаних заперечень просив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо всіма особами, які беруть участь у справі, буде заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що письмовим провадженням у справі є розгляд і вирішення адміністративної справи судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи в порядку письмового провадження.

Частиною 1 ст. 41 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення Кіровоградського окружного адміністративного суду (9 ранг, 5 категорії державного службовця).

Наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 16-в від 14.01.2016 ОСОБА_1 надано частину щорічної основної відпустки за період з 01.02.2015 по 31.01.2016 тривалістю три календарні дні - з 20.01.2016 по 22.01.2016 включно.

10.02.2016 позивач звернулася до голови суду з заявою щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки, а 11.02.2016 подала заяву про звільнення за власним бажанням.

Наказом Кіровоградського окружного адміністративного суду № 23-к від 23.02.2016 ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади з 29.02.2016 за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП.

В подальшому, листом від 29.02.2016 № 2647/16 ОСОБА_1 була повідомлена, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки буде виплачена їй за підсумками 2016 року, в межах економії фонду заробітної плати, оскільки відповідно до кошторису по загальному фонду Кіровоградського окружного адміністративного суду на 2016 рік обмежено видатки по КЕКВ 2111 «Заробітна плата».

Вважаючи дії відповідача по невиплаті їй матеріальної допомоги на оздоровлення протиправними, оскільки її право на отримання допомоги не може ставитись в залежність від неналежного виконання державним органом своїх обов'язків по плануванню фонду оплати праці, ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Законом, який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу є Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (надалі - Закон № 3723).

У відповідності до ст.1 Закону № 3723, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Частиною 1 ст.35 Закону № 3723 передбачено, що державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що зазначена норма носить імперативний характер, а отже виплата матеріальної допомоги на оздоровлення під час надання щорічної відпустки є обов'язковою виплатою і має плануватись у складі форду заробітної плати.

Підпунктом 3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури. судів та інших органів» надати право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Суд також зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, в даному випадку ОСОБА_1 мали бути здійснені всі належні їй виплати при звільненні останньої з Кіровоградського окружного адміністративного суду.

При вивченні матеріалів справи суд дослідив копію наказу Кіровоградського окружного адміністративного суду № 47-к від 08.04.2016 «Про надання матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки головному спеціалісту відділу документального забезпечення ОСОБА_1», яким позивачці була надана матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної основної відпустки з 20.01.2016 у розмірі посадового окладу.

У відповідності до розрахункового листа за квітень 2016 по ОСОБА_1, який міститься в матеріалах справи, суд також з'ясував, що у відповідному місяці позивачці була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 5 512,00грн., що також підтверджується реєстром Кіровоградського окружного адміністративного суду про перерахуванню судом в банк коштів по працівникам за квітень 2016 року.

Таким чином, Кіровоградським окружним адміністративним судом в повному обсязі було виконано свій обов'язок перед ОСОБА_1 по виплаті останній матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 512,00грн., при наданні частини щорічної основної відпустки, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що вимоги позивача заявлені в даному позові є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій в спірних правовідносинах, а тому вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань