Справа № 802/332/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 квітня 2016 р. Справа № 802/332/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

суддів: Богоноса М.Б.

Заброцької Л.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представників позивача: Люлькіс І.М., Левицької-Корчун В.І.

представника відповідача 1: Кирилюка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Віларус"

до: Державної архітектурно-будівельної інспекції України (відповідач 1), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (відповідач 2)

про: визнання протиправними та скасування наказу на проведення перевірки, припису та постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Віларус" (далі - ТОВ "НВК "Віларус", позивач) з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України, відповідач 1), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області (далі - Департамент ДАБІ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання протиправними та скасування наказу на проведення перевірки, припису та постанови про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2016 року товариством було отримано повідомлення № 1002-16-196 від 10.02.2016 року, у якому зазначено, що відповідно до плану перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на І квартал 2016 року, затвердженого наказом відповідача 1 №1299 від 24.12.2015 року, відповідачем 2 передбачено у термін з 15.02.2016 року по 25.02.2016 року здійснити планову перевірку ТОВ "НВК "Віларус" з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо будівництва підприємства з виробництва сировини косметичної, харчової, косметичної продукції та спеціальних харчових добавок потужністю 110т/рік по вул. Хлібозаводська, 6, м. Ладижин. Посилаючись на відсутність визначених законом підстав для проведення перевірки, посадових осіб органу Державного архітектурно-будівельного контролю до перевірки позивачем допущено не було.

Враховуючи не допущення перевіряючих до перевірки, 25.02.2016 року посадовою особою відповідача 2 складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис №45-23 про усунення порушень вимог законодавства. На підставі протоколу та акту від 25.02.2016 року, Департаментом ДАБІ у Вінницькій області 09.03.2016 року було винесено постанову №3/1002-16-332 про накладення на позивача штрафу згідно п.2 ч.6 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (недопущення посадових осіб до проведення перевірки) в сумі 13780,00 грн.

Позивач вважаючи вказані рішення протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати наказ №1299 від 24.12.2015 року, виданий відповідачем 1, в частині призначення планової перевірки ТОВ "НВК "Віларус", припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 25.02.2016 року №45-23 та постанову №3/1002-16-332 від 09.03.2016 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, виданих відповідачем 2.

У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись при цьому на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову заперечив, вказуючи на правомірність винесеного ДАБІ України наказу №1299 від 24.12.2015 року та усіх інших оскаржуваних рішень, прийнятих за наслідками здійснення заходу контролю щодо позивача.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача 1, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 24.12.2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України прийнято наказ №1299 "Про затвердження планів перевірок" на I квартал 2016 року.

Пунктом 1 даного наказу № 1299 ДАБІ України затверджено план перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на І квартал 2016 року, складений за пропозиціями територіальних органів структурних підрозділу апарату ДАБІ України, згідно з додатком № 1.

Відповідно до вказаного додатку перевірка будівництва по вул. Хлібозаводська, 6 в м. Ладижин Вінницької області (ТОВ "НВК "Віларус") призначена до проведення в термін з 15.02.2016 року по 25.02.2016 року.

Встановлено, що 10.02.2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області було направлено на адресу позивача повідомлення № 1002-16-196 щодо проведення планової перевірки з питань дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, яке отримане останнім 19.02.2016 року. Вказаним повідомленням позивача також було проінформовано про те, що перевірка розпочнеться 16.02.2016 року о 10:00 год., за місцем знаходження об'єкта перевірки.

У зв'язку із недопущенням позивачем посадових осіб інспекції до проведення перевірки, 25.02.2016 року головними інспекторами будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Вінницькій області складено відповідний акт №5-П про недопущення посадових осіб інспекції до проведення перевірки на будівництво підприємства з виробництва сировини косметичної, харчової продукції та спеціальних харчових добавок потужністю 110 тон/рік по вул. Хлібозаводська, 6, м. Ладижин Вінницької області.

Примірник даного акту було отримано директором TOB "НВК "Віларус" Уманським Р.В. 25.02.2016 року із зауваженнями, які долучені у вигляду окремого листа №112 від 25.02.2016 року.

В цей же день, перевіряючим складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зафіксовано обставини порушення ТОВ "НВК "Віларус" вимог ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", що полягало в недопуску посадових осіб органу будівельного контролю до проведення планової перевірки.

З метою усунення вищезазначених порушень, посадовою особою органу контролю також складено припис №45-23 від 25.02.2016 року про усунення порушень ТОВ "НВК "Віларус" вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким від позивача вимагалось допустити уповноважених осіб Департаменту ДАБІ у Вінницькій області до проведення перевірки об'єкта будівництва у термін до 09.03.2016 року.

В подальшому, за результатами розгляду протоколу про порушення у сфері містобудівної діяльності від 25.02.2016 року та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, Департаментом ДАБІ у Вінницькій області винесено постанову № 3/1002-16-332 від 09.03.2016 року про накладення на позивача штрафу в сумі 13780,00 грн. за правопорушення, передбачене п.2 ч.6 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (недопущення посадових осіб до проведення перевірки).

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями відповідачів та вважаючи, що вони підлягають скасуванню, ТОВ "НВК "Віларус" звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, вирішуючи дану справу суд у першу чергу звертає увагу на те, що правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ.

Частинами 1 та 2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання даних положень Закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №533).

Тобто процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком №553.

За таких обставин, посилання представника позивача на те, що єдиним документом, який чітко визначає організацію та порядок проведення планової перевірки органом ДАБІ є Національний стандарт України ДСТУ-НБА.3.1-12:2009 "Настанова з організації державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду за виробництвом будівельних матеріалів і виробів державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами" є необґрунтованими, адже даний ДСТУ стосується нагляду та контролю за виробництвом будівельних матеріалів та виробів, тоді як в межах цього спору досліджуються обставини призначення та проведення планової перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, процедура здійснення якої врегульована Порядком №553.

Враховуючи вищенаведене, суд не погоджується із доводами ТОВ "НВК "Віларус" відносно порушення відповідачем п. 2.6 та п. 2.13 Національного стандарту України, а саме строку на пред'явлення повідомлення на перевірку та не пред'явлення уповноваженими особами ДАБІ направлень на проведення перевірки, оскільки Порядком №553 не передбачено обов'язку відповідача надавати такі документи.

Поряд із цим слід зазначити, що іншою підставою на яку ТОВ "НВК "Віларус" посилається обґрунтовуючи протиправність рішень відповідачів 1 та 2, є порушення ними п. 6 Порядку №533, що само по собі викликає суперечність з попередньою позицією позивача про регулювання спірних правовідносин Національним стандартом України ДСТУ-НБА.3.1-12:2009.

Разом із тим, надаючи правову оцінку даним обставинам щодо порушення відповідачами п. 6 Порядку №533, а саме призначення планової перевірки частіше ніж один раз на півроку, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно - будівельний контроль - це сукупність заходів спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку.

Із аналізу зазначених положень слідує, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю планова перевірка об'єктів містобудування, може бути проведена не частіше ніж один раз на півроку.

При цьому, на переконання суду, важливим для правильного визначення періодичності проведення планових перевірок, є розуміння терміну "півроку". Зокрема слід зазначити, що рік складається із двох півріч, тобто в рік допускається проведення двох перевірок, по одній у кожному півріччі, незалежно від проміжку часу між ними.

В даному випадку із матеріалів справи вбачається, що згідно плану перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на ІV квартал 2015 року, затвердженого наказом ДАБІ України №1070 від 29.09.2015 року, попередня перевірка мала бути проведена в жовтні 2015 року (в другому півріччі 2015 року).

У свою чергу друга перевірка, згідно затвердженого наказом №1299 від 24.12.2015 року плану перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на І квартал 2016 року, мала відбутись в лютому 2016 року (в першому півріччі 2016 року), тобто із дотриманням передбачених п. 6 Порядку №533 інтервалів.

Також слід звернути увагу на те, що як перша так і друга планові перевірки ТОВ "НВК "Віларус" з питань дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування фактично проведенні не були, у зв'язку із недопущенням уповноважених осіб Департаменту ДАБІ у Вінницькій області до об'єкта будівництва, а тому ставити в провину відповідачу порушення термінів призначення перевірки не має підстав, позаяк жодної перевірки в межах піврічного часового проміжку відносно позивача не проводилося.

Крім того, обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов, позивач посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, згідно з яким у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про поширення на спірні правовідносини дію мораторію на проведення перевірок контролюючими органами згідно вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ, з огляду на таке.

Так, вищезазначений Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері містобудування.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, беручи до уваги завдання Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реалізації державної політики у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку, що відповідачі у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 ПК України. Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області.

Більше того суд зауважує, що 28.12.2014 законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України в період 2015-2016 роки;

- Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи на період з січня по червень 2015 року, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

На переконання суду норми Закону № 76-VIII, зокрема щодо обмежень у проведеннi перевiрок, є більш загальними та стосуються всiх контролюючих органiв. Тодi як норми Закону № 71-VIII, у процитованiй вище частинi, є спецiальними та стосуються контролюючих органiв, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної полiтики щодо адмiнiстрування податкiв, зборiв та митних платежiв, оскiльки критерiями визначення перелiку пiдприємств, на якi такi обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попереднiй календарний рiк, а також певний вид дiяльностi таких пiдприємств (виробництво чи iмпорт пiдакцизних товарiв).

Саме така оцiнка положень вказаних вище нормативних актiв робить логiчною та послiдовною позицiю законодавчого органу, яким в один день прийнято рiзнi за змiстом норми щодо одних i тих самих правовiдносин, зокрема, обмеження повноважень контролюючих органiв у проведеннi перевiрок суб'єктiв господарювання.

Підтвердженням відповідної позиції законодавця слугує прийняття Верховною Радою України в першому читанні проекту Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (№3153), яким передбачається встановлення до 31 грудня 2016 року мораторію на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Згідно пояснювальної записки до даного законопроекту, його автори також погоджуються із тим, що мораторій на проведення перевірок контролюючими органами діяв в Україні з 2014 року по 30 червня 2015 року, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України, мораторій на перевірки якими встановлювався іншим Законом України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII.

Вказане додатково засвідчує, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014, а не Законом № 71-VIII, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Натомість оскаржуваний наказ прийнятий ДАБІ України 24.12.2015 року та стосується проведення планової перевірки ТОВ "НВК "Віларус" у І кварталі 2016 року, тобто не порушує обмежень на перевірки, встановлених Законом № 76-VIII від 28.12.2014 року, у зв'язку із чим у відповідача існували законні підстави для проведення планової перевірки.

Посилання позивача на листи-роз'яснення Державної регуляторної служби України від 27.01.2015, 22.06.2015 та 29.10.2015 судом не можуть братися до уваги, оскільки вказані документи не є нормативно-правовими актами та не запроваджують загальнообов'язкових правил поведінки для суб'єктів спірних правовідносин. Крім того, дані роз'яснення суперечать іншим роз'ясненням, які викладені в листі Міністерства юстиції України від 04.12.2015 N 2112/14157-0-4-15/8.1 "Щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізосіб - підприємців контролюючими органами", та повністю спростовуються міністерством.

Тобто хибними є доводи ТОВ "НВК "Віларус" щодо відсутності у відповідача підстав для проведення в І кварталі 2016 року планової перевірки позивача.

Частиною 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пунктом 11 Порядку № 553 передбачено, що посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів.

Пунктом 14 Порядку № 553 встановлено, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Також подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб інспекції до проведення перевірки складається відповідний акт.

Як уже було встановлено судом вище, ТОВ "НВК "Віларус" не допущено посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до проведення планової перевірки, про що складено акт про недопущення посадових осіб інспекції на об'єкт будівництва для виконання покладених на них функцій №5-П від 25.02.2016 року.

Цього ж дня посадовою особою відповідач 2 було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності") та припис №45-23 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а 09.03.2016 року винесено постанову про накладення штрафу №3/1002-16-332.

Штраф за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідачем накладено на позивача на підставі пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат (1378,00 грн. х 10 = 13780,00 грн.).

Положеннями наведених вище нормативно-правових актів закріплено право посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів під час перевірки, а також обов'язок юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки та відповідальність суб'єктів містобудування за не допуск.

Таким чином враховуючи те, що у відповідачів існували законні підстави для проведення планової перевірки, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до відповідальності, передбаченої Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" згідно постанови №3/1002-16-332 від 09.03.2016 року, є правомірним та обґрунтованим.

Відтак усі вище викладені обставини дають підстави для висновку про правомірність дій відповідачів щодо проведення перевірки на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також, як наслідок, про відсутність підстав для скасування наказу №1299 від 24.12.2015 року в частині призначення планової перевірки ТОВ "НВК "Віларус", виданого відповідачем 1, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 25.02.2016 року №45-23 та постанови №3/1002-16-332 від 09.03.2016 року про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, виданих відповідачем 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. А згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Слободонюк Михайло Васильович

Судді: Богоніс Михайло Богданович

Заброцька Людмила Олександрівна