Справа № 296/256/16-а
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/256/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради в особі відділу приватизації державного житлового фонду за участі третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд із вказаним позовом, де вказала, що 14 жовтня 1988 року її колишньому чоловікові та їх сімї був виданий ордер № 2125 на зайняття житлової площі в гуртожитку, а саме квартири АДРЕСА_1. Після отримання ордера позивач із сімєю вселилась у квартиру і зареєструвалася в ній.

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 подала до відповідача через ЦНАП Житомирської міської ради заяву, копію ордера, довідку про склад сім'ї та технічний паспорт на квартиру № 25 з метою її приватизації.

11 січня 2016 року ОСОБА_1 отримала лист-відмову ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради № 3-1127 від 29.12.2015, за підписом начальника відділу приватизації державного житлового фонду ОСОБА_6, в якому їй повідомлено, що відповідач відмовив у передачі їй та членам сім'ї у приватну власність квартири № 25. Підставою для відмови зазначено наявність ордера на житлову площу у гуртожитку, а не на квартиру у будинку.

Вважаючи вказану відмову незаконною позивач просила: «Прийняти постанову, якою визнати протиправною відмову ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради від 29.12.2015 р. № 3-1127 у передачі ОСОБА_1 та членам її сім'ї у приватну власність квартири АДРЕСА_2; Зобов'язати ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради, в особі відділу приватизації державного житлового фонду, видати розпорядження про передачу ОСОБА_1 та членам її сім'ї у приватну власність квартири АДРЕСА_2 і видати свідоцтво про право власності на житло; Стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 551, 20 грн.»

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача позов не визнала. Просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Третя особа ОСОБА_5 просив задовольнити позов.

Представник третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 жовтня 1988 року на імя колишнього чоловіка позивача ОСОБА_7 було видано ордер № 2125 на зайняття житлової площі в гуртожитку, а саме квартири АДРЕСА_1. В склад сімї ОСОБА_7 ввійшли дружина ОСОБА_1, сини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Ордер був виданий на підставі протоколу засідання профкому ЖФ НДІКА № 45 від 12.10.1988, де працював колишній чоловік позивача ОСОБА_7. Після отримання ордера позивач з третіми особами вселилась у квартиру № 25 і зареєструвалася у ній. Вказані обставини підтвердились у судовому засіданні копією ордеру (а. с. 12), копіями паспортів позивача та третіх осіб (а. с.8 -11) та не заперечувались представником відповідача.

Також судом встановлено, що на момент видачі ордера квартира АДРЕСА_3 статус гуртожитку, який був закріплений за ЖФ НДІКА. Таким чином, на час видачі ордеру порядок надання квартир та видача ордерів на них регулювались "Примірним положенням про гуртожитки", затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208. Відповідно до п. 5 даного Положення жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до п.п.9, 10 Положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Аналогічна норма закріплена і у ст.129 ЖК України. Додатком до вказаного Положення було затверджено форму ордера. Отже, ордер позивачці видавався у чіткій відповідності до діючого на момент його видачі "Примірного положення про гуртожитки" і мав назву "ордер на зайняття житлової площі у гуртожитку".

Оскільки ордер є єдиною підставою для вселення у житлове приміщення, то з моменту вселення громадян у житлове приміщення та реєстрацію у ньому дія ордера, як документа що створює правову підставу для вселення, припиняється.

Житловий багатоквартирний будинок № 39 по вул. Ватутіна у м. Житомирі мав декілька квартир, які були віднесені до гуртожитку та перебували у віданні ЖФ НДІКА на підставі рішення виконавчого комітету від 01.08.1987 № 314. Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 11.07.1991 № 331 "Про використання жилих приміщень науково-дослідним інститутом комплексної автоматизації" (НДІКА) листи про використання жилих приміщень як гуртожитків та рішення виконкому від року № 314 визнано такими, що втратили чинність (а. с. 16).

Оскільки статус гуртожитку мала і квартира № 25, що надавалась позивачу та членам її сім'ї, то після прийняття виконкомом рішення від 11.07.1991, статус житлового приміщення № 25 змінився і воно стало квартирою. При цьому позивач та треті особи продовжують правомірно у ній проживати та бути зареєстрованими.

18 грудня 2015 року ОСОБА_1, у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та п. 18 ''Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженого наказом Міністрества з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, подала до відповідача через ЦНАП Житомирської міської ради заяву, копію ордера, довідку про склад сім'ї та технічний паспорт на квартиру № 25 з метою її приватизації.

11 січня 2016 року ОСОБА_1 отримала відповідь ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради від 29.12.2015 № 3-1127, за підписом начальника відділу приватизації державного житлового фонду ОСОБА_6 У відповіді відповідач повідомив, що відмовив позивачу у передачі їй та членам сім'ї у приватну власність квартири № 25. Підставою для відмови зазначено наявність ордера на житлову площу у гуртожитку, а не на квартиру у будинку. При цьому відповідач зазначив, що для вирішення питання приватизації квартири необхідно мати ордер саме на квартиру, а не на житлове приміщення у гуртожитку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Житлові права охороняються законом. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ч.3 ст.8 вказаного Закону передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Частиною 10 ст. 8 даного Закону закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

При цьому судом враховується, що чинним законодавством не передбачено повторної видачі одним і тим же громадянам ордеру на одне і теж саме житлове приміщення незалежно від зміни його статусу. Після вселення у житлове приміщення та реєстрацію у ньому дія ордера припиняється, оскільки це документ, який є лише підставою для вселення та не впливає у подальшому на статус приміщення і його зміни.

У звязку з викладеним, суд дійшов до висновку про те, що відповідач діяв всупереч ст.9 Конституції України, ст.9 ЖК України та Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і незаконно відмовив у передачі позивачу та членам її сім'ї квартири у приватну власність. Дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право ОСОБА_1 і членів її сім'ї на реалізацію своїх конституційних і законних прав на отримання житла у приватну власність шляхом його приватизації.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, у звязку з чим задовольняє позов в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 КААС України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 551, 20 грн.

Керуючись ст.ст.19, 47 Конституції України, ст.ст.9. 58, 129 ЖК України. Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст.6, 18, 94, 99, 104, 105, 106, ч. 2 ст.162, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради від 29.12.2015 за № 3-1127 у передачі ОСОБА_1 та членам її сім'ї в приватну власність квартири АДРЕСА_4.

Зобов'язати ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради в особі відділу приватизації державного житлового фондувидати розпорядження про передачу ОСОБА_1 та членам її сім'ї у приватну власність квартири АДРЕСА_5 і видати свідоцтво про право власності на житло.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 житлового господарства Житомирської міської ради на користь позивача ОСОБА_8 сплачений судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський