Справа № 464/2287/16-а
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2287/16-а
пр.№ 2-а/464/123/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Матвійчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної пенсії за віком. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він працював на посаді заступника редактора газети ЛМР «Ратуша» та з січня 2014 року мін отримував пенсію за віком на загальних підставах. Верховна Рада України прийняла Закон України, на підставі якого з квітня 2015 року ОСОБА_1 позбавлено пенсійного забезпечення. Він вважає, що порушенням ст.ст. 22 та 58 Конституції України були порушені його права. Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу та інші. До 01.06.2015 року вищезазначений закон не прийнято, тому підстави для позбавлення ОСОБА_1 пенсії відпали. Тому він просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова з приводу невиплати щомісячної пенсії за віком за період з 01.06.2015 року. Також ОСОБА_1 просить стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова недоплачену пенсію, провести індексацію втрачених доходів у зв'язку із затримкою виплати пенсії та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова нараховувати пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і заперечувала проти його задоволення. При цьому представник відповідача посилалася на те, що Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова не нараховувало та не виплачувало позивачу пенсію за віком за період з 01.04.2015 року по 29.12.2015 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а з 29.12.2015 року виплату пенсії позивачу відновлено. Крім того, представник відповідача зазначила про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а також подано позов з тих самих підстав та про той самий предмет, який вже був предметом судового розгляду.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач досяг пенсійного віку та з січня 2015 року йому розпочато виплату щомісячної пенсії за віком.

Після досягнення пенсійного віку до 29.12.2015 року позивач продовжував працювати на посаді заступника редактора газети ЛМР «Ратуша» та прирівняний до держслужбовця.

З 01.04.2015 року до 29.12.2015 року пенсія позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивач звертався до відповідача з письмовими заявами щодо невиплати пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова № 9005/07-04 від 29.05.2015 року позивачу було повідомлено, що 02.03.2015 року ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, та тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року пенсії у період роботи на посадах, на які поширюється Закон України «Про державну службу», не виплачуються.

19.06.2015 року ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної пенсії за віком, посилаючись на те, що дії відповідача не відповідають вимогам Конституції України.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10.08.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та з відповідача на користь позивача стягнуто недоплачену пенсію за віком за період з 01.04.2015 року по 01.08.2015 року в розмірі 9739 грн. 08 коп., а також індексацію втрачених доходів у зв'язку із затримкою виплати пенсії в розмірі 417 грн. 81 коп.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В позові, з яким ОСОБА_1 звернувся до суду 04.03.2016 року, йдеться про інший період часу, а саме: з 01.06.2015 року по 29.12.2015 року, та про інші підстави обов'язку відповідача нарахувати та виплатити пенсію у вищезазначений період. Отже, у суду відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного.

До 29.12.2015 року позивач працював на посаді заступника редактора газети ЛМР «Ратуша», яка прирівняна до посади держслужбовця. У зв'язку із набранням чинності з 1.04.2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в період з 01.04.2015 року по день звільнення пенсія, призначена позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державну службу» не виплачувалася.

Вказані обставини встановлені судом відповідно до матеріалів справи та учасниками процесу не заперечуються.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року статтю 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» доповнено частинами четвертою-шостою такого змісту: «Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу)».

Аналогічні зміни були внесені до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Дана норма закону чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, якимпенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема відповідно до Закону Укроаїни «Про державну службу».

Конституційний Суд України у п.3мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однонредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, оскільки закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Закономне призначаються.

На підставі викладеного, з 01.06.2015 року посада, на якій працював позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47, ст. 54 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії відсутні з 01.06.2015 року.

У ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів та не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу з 01.06.2015 року по 29.12.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, не виплачуюючи з 01.06.2015 року по 29.12.2015 року позивачу пенсію, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушив право позивача на отримання даної пенсії, у зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

В той же час, вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої пенсії, суд враховує, що адміністративний суд при вирішенні спору не наділений правом на призначення та визначення розміру пенсійних виплат. Такі дії відносяться до виключної компетенції суб'єкта владних повноважень, в даному випадку УПФ України у Галицькому районі м. Львова. За таких підстав, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії за період з 01.06.2015 року по 29.12.2015 року.

Крім того, в силу положень ст. 162 КАС України, адміністративний суд, встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Позивач просить провести індексацію втраченого доходу у зв'язку із затримкою виплати пенсії.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (ст. 2 Закону). За правилами ст. 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Пенсія позивача індексації не підлягає, оскільки величина індексу споживчих цін в період з 01.06.2015 року по 01.04.2016 року не перевищила поріг індексації.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач передав позовну заяву на розгляд суду 04.03.2016 року. Частина періоду, за який позивач просить стягнути невиплачену пенсію, а саме: з 01.06.2015 року до 04.09.2015 року, перебуває поза межами строку звернення до суду. В той же час, встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, визнаючи такі дії відповідача протиправними, суд не може встановлювати певний період протиправності цих дій, оскільки протиправні дії є протиправними з моменту їх вчинення.

Крім того, судом враховано, що позивач протягом всього часу невиплати йому пенсії застосовував заходи для захисту свого права на пенсійне забезпечення через звернення до відповідача та до суду всіх інстанцій. Це свідчить про небайдуже ставлення позивача до захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання строку звернення до суду пропущеним та залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст.ст. 1, 12, 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 42, 47, 54 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 37 Закону України «Про державну службу», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст.ст.1, 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 2, 8, 9, 11, 14, 71, 99, 100, 104, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної пенсії за віком за період з 1 червня 2015 року до 29 грудня 2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини проголошені 25 квітня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлений 27 квітня 2016 року.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий :