Справа № 357/14970/15-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 квітня 2016 року м. Київ К/800/11640/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської виправної колонії № 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконними дії Білоцерківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) щодо відмови провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 05 травня 1986року по 08 травня 1986року та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, а також з урахуванням 10% доплати за режим ( за особливі умови), з урахуванням 6-ти годинного робочого часу при 6-ти денному робочому тижні, та зобов'язати відповідача провести перерахунок заробітної плати позивача за період проходження служби в зоні Чорнобильської АЕС (м.Чорнобиль) з 05 по 08 травня 1986р. з урахуванням посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, а також з урахуванням 10% доплати за режим ( за особливі умови) з урахуванням 6-ти годинного робочого часу при 6-ти денному робочому тижні та видати нову довідку про грошове забезпечення.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправною відмову Білоцерківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області (№35) щодо включення до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 05 травня 1986 року по 08 травня 1986 року посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, а також з урахуванням 10% доплати за режим ( за особливі умови), надбавки за вислугу років, з урахуванням кратності за роботи в зоні відчуження (відповідно до кількості днів та зони) та з урахуванням 6-ти годинного робочого часу при 6-ти годинному робочому тижні. Зобов'язано Білоцерківську виправну колонію Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) включити до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби в зоні Чорнобильської АЕС (м.Чорнобиль) з 05 травня 1986 року по 08 травня 1986 року в особового складу установи ЮА 45/35 посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, а також з урахуванням 10% доплати за режим ( за особливі умови), надбавки за вислугу років, з урахуванням кратності за роботи в зоні відчуження (відповідно до кількості днів та зони) та з урахуванням 6-ти годинного робочого часу при 6-ти годинному робочому тижні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про неправомірність дій відповідача та, як наслідок, обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Білоцерківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) в частині невидачі належної довідки ОСОБА_1 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року. Зобов'язано Білоцерківську виправну колонію Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року та видати відповідну довідку, включивши до неї 10 % доплату до посадового окладу за рівень безпеки (особливі умови праці), надбавку за вислугу років, з урахуванням кратності за роботи в зоні відчуження (відповідно до кількості днів та зони).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати" дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 №1031-рс поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.

Отже, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156. Вказані види оплати праці є взаємовиключними та не доповнюють один одного.

Таким чином, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 7 травня 1986 року № 524-156.

Також, нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23 вересня 1986 року № 136с "Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов'язаних".

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Не передбачено преміювання та оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні, і наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090.

Проте, доплати і надбавки, які не утворюють нового посадового окладу, встановлені працівнику за основним місцем роботи, не враховувались при визначенні тарифної ставки у зоні ЧАЕС (абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7), при цьому, оскільки, підвищення посадового окладу у розмірі 10% за роботу з засудженими, враховуючи особливості умов праці, є постійною і невід'ємно частиною посадового окладу і це підвищення повинне бути враховане під час перерахунку заробітної плати, що, зокрема, не заперечував і представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28 березня 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду апеляціїної інстанції залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції упереджено і навмисно упускає його обгрунтування і докази про виплату подвійного окладу в зоні відчуження відповідно до постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції".

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судом попередньої інстанції з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської виправної колонії № 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про визнання протиправним дій, зобов'яти перерахувати заробітну плату за період роботи в зоні ЧАЕС та видати довідку.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка