Справа № 2а-12501/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/41056/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2012

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013

у справі № 2а-12501/11/2670 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби

до Закритого акціонерного товариства «Транспортник»

про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю державної та комунальної власності в розмірі 1594150,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013, позов задоволено частково: стягнуто з розрахункових рахунків ЗАТ «Транспортник» заборгованість перед бюджетом у розмірі 1176255,27 грн. з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2011рік на бюджетний рахунок №0011 (одержувач: УДК у Шевченківському районі м. Києва, код 26077968, банк одержувача УДК в м. Києві, МФО 820019, код платежу 13050200); в іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Відповідач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що за ЗАТ «Транспортник» рахується недоїмка зі сплати податкового боргу з орендної плати за землю державної та комунальної власності за 2010-2011 роки у загальній сумі 1594150,81 грн., у тому числі: пеня - 25762,60 грн., який виник у зв'язку з несплатою самостійно узгоджених сум із орендної плати за землю державної та комунальної власності за податковими деклараціями № 6826 від 29.01.2010 (за 2010 рік) та № 2681 від 28.01.2011 (за 2011 рік) (а.с. 14).

У зв'язку з несплатою вказаних сум, ДПІ направило на адресу відповідача першу та другу податкові вимоги - від 04.02.2010 № 1/783 на суму 185126,45 грн. та від 11.03.2010 № 2/2077 на суму 381175,47 грн.

За визначенням пункту 1.3 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (Закон № 2181-ІІІ) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Пунктом 5.1 ст. 5 цього Закону визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації (підпункт 5.3.1 пункту 5.3 цієї статті).

Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 ст.6 цього Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК, у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 ст.16 цього Кодексу встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (підпункт 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до пункту 95.1 ст.95 ПК орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 цієї статті).

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати за землю в сумі 417860,54 грн. (в тому числі, пеня 25762,60 грн.) за 2010 рік, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, застосувавши норми пункту 16.5 ст. 16 Закону № 2181-ІІІ, та встановивши у судовому процесі обставини надання відповідачем до ВАТ КБ «Надра» платіжних доручень на сплату орендної плати за землю за період з січня по вересень 2010 року, які були отримані банком, зробили висновок про сплату відповідачем податкових зобов'язань та звільнення його від відповідальності за не перерахування цих сум з вини банку. В обґрунтування цього висновку суди послались на платіжні доручення ЗАТ «Транспортник», копії яких приєднані до справи, а саме: від 27 січня 2010 року №27 на суму 196049,02 грн., призначення платежу «орендна плата за землю за січень 2010 року», одержано банком 27 січня 2010 року; від 27 січня 2010 року №28 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за лютий 2010 року», одержано банком 27 січня 2010 року; від 17 березня 2010 року №29 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за березень 2010 року», одержано банком 18 березня 2010 року; від 22 березня 2010 року №31 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за травень 2010 року», одержано банком 23 березня 2010 року; від 22 березня 2010 року №30 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за квітень 2010 року», одержано банком 23 березня 2010 року; від 25 травня 2010 року №33 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за червень 2010 року», одержано банком 26 травня 2010 року; від 25 травня 2010 року №34 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за липень 2010 року», одержано банком 26 травня 2010 року; від 25 травня 2010 року № 35 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за серпень 2010 року», одержано банком 26 травня 2010 року; від 1 жовтня 2010 року № 40 на суму 196048,97 грн. - «орендна плата за землю за вересень 2010 року», одержано банком 6 жовтня 2010 року; - а також на рішення Господарського суду м. Києва від 11 лютого 2011 року у справі № 22/491 за позовом ЗАТ «Транспортник» до ВАТ КБ «Надра», яким зобов'язано банк виконати платіжні доручення ЗАТ «Транспортник» від 17 березня 2010 року №29, від 22 березня 2010 року №30, №31, від 25 травня 2010 року №33, №34, №35, від 1 жовтня 2010 року №40.

Відповідно до підпункту 16.5.1 пункту 16.5 ст. 16 Закону № 2181-ІІІ за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Застосувавши наведені правові норми, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що платник податків не несе відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату податків і зборів за умови надання до банківської установи платіжних документів на оплату сум таких податків (зборів). У цьому випадку відповідальність за таку несплату або несвоєчасну сплату покладається на банк.

Однак, як свідчить розрахунок суми податкового боргу, стягнення якої є позовною вимогою ДПІ, недоїмка за 2010 рік складалась із несплачених сум податкових зобов'язань за листопад (196048,97 грн., дата виникнення недоїмки 30.12.2010) та грудень 2010 року (196048,97 грн., дата виникнення недоїмки 30.01.2011) (а.с. 14), тоді як платіжні доручення, якими відповідач підтверджував виконання свого обов'язку зі сплати орендної плати за землю 2010 рік, стосуються сплати сум податкових зобов'язань за січень - вересень 2010 року. Про ці ж платіжні доручення йдеться і в рішенні Господарського суду м. Києва від 11 лютого 2011 року, обставини, встановлені яким визнані судами першої та апеляційної інстанцій приюдиційними при вирішенні спору у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій зробили помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про стягнення суми податкового боргу за 2010 рік у сумі 417860,54 грн. (у тому числі пеня: 25762,60 грн.) з огляду на відсутність доказів сплати відповідачем сум податкового зобов'язання із орендної плати за землю за листопад, грудень 2010 року. Суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували частину 1 ст. 72 КАС України, пославшись на рішення Господарського суду м. Києва від 11 лютого 2011 року, оскільки цим рішенням не встановлено обставин щодо невиконання банком платіжних доручень ЗАТ «Транспортником» на перерахування з його розрахункового рахунку на казначейський рахунок сум орендної плати за землю державної та комунальної власності за листопад, грудень 2010 року.

У відповідності до частини 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Враховуючи викладене, судами було зроблено помилкові висновки у частині відмови у задоволенні позову, отже у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково, змінити постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013, позов задовольнити: стягнути з розрахункових рахунків Публічного акціонерного товариства «Транспортник» суму заборгованості перед бюджетом в розмірі 1594150,81 грн. по орендній платі з юридичних осіб на бюджетний рахунок №0011 (одержувач: УДК у Шевченківському районі м. Києва, код 26077968, банк одержувача УДК в м. Києві, МФО 820019, код платежу 13050200).

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев