Справа № П/811/361/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Справа №П/811/361/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Апеляційного суду Кіровоградської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

за участю:

секретаря судового засідання - Дмитрієвої А.В.,

позивача - не з'явився,

представника відповідача - Одуда А.А.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Апеляційного суду Кіровоградської області, у подальшому уточненим, про:

- визнання дій відповідача в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 р.) та за період з 29.03.2015 р. по 31.12.2015 р., відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») неправомірними;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 р.) та за період з 29.03.2015 р. по 31.12.2015 р., відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що листом від 06.04.2016 р. №176/16 їй відмовлено у здійсненні перерахунку і виплаті заробітної плати відповідно до вимог ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки в кошторисі на 2016 рік не передбачено коштів на здійснення перерахунку, а також у зв'язку з тим, що позивач не подала свої розрахунки на підставі яких просить виплатити заробітну плату за вказані періоди. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в нарахуванні тане виплаті їй заробітної плати неправомірними, що зумовило звернення до суду.

Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки змінами внесеними п.5 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за працівниками апарату суду визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах, однак у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах; правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації такого права. Представник відповідача зазначає, що Апеляційний суд Кіровоградської області не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме без збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадових окладів, бо це було б грубим порушенням бюджетного законодавства. Представник відповідача наголошує на тому, що правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» та на основі Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати працівників апарату судів повинен був встановлюватися Кабінетом Міністрів України. Представник відповідача вказує на відсутність у відповідача будь-якого затвердженого механізму реалізації перерахунку заробітної плати за минулий період, адже всі розрахунки здійснюються в електронній формі за допомогою спеціальних бухгалтерських програм в яких за основу вводяться дані затвердженого штатного розпису. Окрім того, представник відповідача просить взяти до уваги, що розуміючи ситуацію яка склалася із оплатою праці працівників апарату суду та тих колізій, які виникли на законодавчому рівні Державна судова адміністрація України, а відповідно і Апеляційний суд Кіровоградської області здійснюючи наближення асигнувань бюджетних коштів постійно доводили рівень заробітної плати працівникам апарату суду до належного рівня шляхом виплати премій.

Позивач у судове засідання не з'явилася, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.7).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 28.04.2016 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 04.05.2016 р., про що повідомлено сторонам під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.4 ст.167 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 03.11.2003 р. працює в Апеляційному суді Кіровоградської області, з 17.02.2014 р. на посаді помічника судді (а.с.12-13).

25.03.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати заробітної плати за періоди з 26.10.2014 р. по 31.12.2014 р. та з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р.

Листом від 06.04.2016 р. №176/16 Апеляційний суд Кіровоградської області повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для проведення перерахунку та виплати заробітної плати за періоди з 26.10.2014 р. по 31.12.2014 р. та з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. (а.с.8-9).

Відповідно до ч.1-3 ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Згідно з ч.7 ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зазначена норма узгоджується з ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР.

При цьому статтею 13 Закону України «Про оплату праці» визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів (додаток 45) відповідно до якої у період з 26.10.2014 р. по 08.09.2015 року посадовий оклад помічника судді апеляційного загального суду за ІІ групою областей становив 648 - 677 грн.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. №482 «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» установлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII (ст.8) та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 рік» від 28.12.2014 р. №80-VIII (ст.8) встановлено, що у період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2015 року місячний розмір мінімальної заробітної плати становив 1 218,00 грн.

Разом з тим, частиною 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VІ, у редакції від 07.07.2010 р., визначено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Підпунктом 59 пункту 5 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, чинним з 26.10.2014 р., частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Водночас абзацом 2 підпункту 1 та абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, з 26 жовтня 2014 року працівники апаратів судів набули права на посадові оклади у розмірах встановлених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 26.10.2014 р.

Однак, у Державному бюджеті України на 2014 рік не було передбачено коштів у розмірах, достатніх для фінансування видатків на оплату праці працівників апаратів судів у нових (збільшених) розмірах, а чинні нормативно-правові акти не передбачали механізму реалізації права визначеного абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на викладене суд наголошує, що реалізація особою права пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке виникло на підставі чинного законодавства не може бути поставлена у залежність від наявності бюджетних асигнувань та від належного і своєчасного виконання Кабінетом Міністрів України обов'язку щодо підготовки та подання до Верховної Ради України пропозицій стосовно внесення змін до відповідних законодавчих актів.

Викладене узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини наведеною у рішенні «Кечко проти України» від 08.11.2005 р.

Окрім того, зважаючи на принцип юридичної визначеності, держава позбавлена права посилатися на відсутність нормативно-правового акта, який визначає механізм реалізації гарантованого нею права.

Суд враховує, що оскільки абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» був прийнятий пізніше за часом ніж Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII, то за загальним правилом усунення колізій між однопредметними законодавчими актами застосуванню підлягає норма закону прийнята пізніше за часом. За таких умов, зважаючи на принцип законності (пріоритет закону над підзаконними актами) правові акти прийняті на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та суперечать абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не підлягають застосуванню.

Отже, з 26.10.2014 року працівникам апаратів судів підлягають нарахуванню оклади у розмірах встановлених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Водночас підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 р. №79-VIІІ, чинним з 01.01.2015 р., розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 27, яким установлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналогічна норма визначена п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. №80-VIII, чинного з 01.01.2015 р.

Разом з тим 29.03.2015 р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VIII, при цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас зазначеною нормою Кабінет Міністрів України не наділено повноваженнями щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Натомість пп.2.п.13 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VIII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Принагідно суд зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 р. у справі №826/13344/15 (ЄДРСР №53112245), яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015 р. (ЄДРСР №54272563) визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України по виконанню пп.2 п.13 розділу ІІ Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» у строк встановлений законом. у частині приведення у відповідність до передбаченого Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Пунктом 12 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 02.03.2015 р. №217-VIII, чинного з 13.03.2015 р. в абзаці третьому пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. №80-VIII слова і цифри «частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» замінено словами і цифрами «Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Тобто внесенням відповідних змін законодавець повторно делегував Кабінету Міністрів повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату суду виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Однак, делеговане Кабінету Міністрів України з 01.01.2015 р. повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів виконане лише у вересні 2015 року внаслідок прийняття постанови від 02.09.2015 р. №644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», чинної з 08.09.2015 р., якою внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів (додаток 45).

Так, з огляду на внесені зміни посадовий оклад помічника судді (коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду - 0,4.

Таким чином, в умовах відсутності постанови Кабінету Міністрів України, яка б врегулювала розмір посадових окладів працівників апарату судів, відповідні відносини з їх виплати регулювалися безпосередньо абзацом другим частини першої статті 144 Закону «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 26.10.2014 р. та абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 29.03.2015 р.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що у період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. розмір посадового окладу працівників апарату судів повинен був визначатися відповідно до абзацом другим частини першої статті 144 Закону «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 26.10.2014 р., з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. згідно з абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 29.03.2015 р., а з 09.09.2015 р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. №644.

З огляду на розрахункові листи (а.с.26-27) судом встановлено, що у період з 26.10.2014 р. по 08.09.2015 р. заробітна плата позивачу нараховувалася виходячи з посадового окладу у розмірі 1 218,00 грн., а з 09.09.2015 р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. №644.

Заперечуючи щодо позовних вимог представник відповідача посилався на ч.2 ст.48 Бюджетного кодексу України відповідно до змісту якої розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету.

Суд враховує, що нарахування заробітної плати у меншому розмірі ніж визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» суперечить принципу «легітимних очікувань» та є втручанням у майнові права позивача у розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., а тому порушене право позивача підлягає захисту незважаючи на наявність у Державному бюджеті України видатків передбачених на такі потреби.

Також суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те, що відповідач доводив рівень заробітної плати працівникам апарату суду до належного рівня шляхом виплати премій.

Так, з огляду на зміст ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати відноситься: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. При цьому основна заробітна плата є винагородою за виконану роботу, а премії виплачуються понад основну заробітну плату як заохочення за підсумками виконаної роботи.

Зважаючи на ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» премія, так як і посадовий оклад є складовою заробітної плати державного службовця.

Таким чином, премія не може розцінюватися як компенсація за виплату основної заробітної плати у меншому розмірі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 заробітну плату у період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. з урахуванням розміру посадового окладу визначеного відповідно до абзацом другим частини першої статті 144 Закону «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 26.10.2014 р., а у період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. - визначеного згідно з абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції від 29.03.2015 р., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню

Водночас позовні вимоги в частині періоду з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Апеляційного суду Кіровоградської області стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, у редакції з 26 жовтня 2014 року, та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, у редакції від 29 березня 2015 року.

3. Зобов'язати Апеляційний суд Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, у редакції з 26 жовтня 2014 року, та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, у редакції від 29 березня 2015 року, з урахуванням усіх надбавок, які нараховувалися ОСОБА_1 залежно від розміру посадового окладу.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Дата складення постанови у повному обсязі - 28 квітня 2016 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Г.М. Момонт