Справа № 812/42/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/42/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Корнієнко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані щорічні відпустки, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач) про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані щорічні відпустки.

В обґрунтування позову зазначив, що з 05 березня 1999 року працював в Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області та був звільнений до 19 жовтня 2015 року з підстав, передбачених пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Наполягав, що при звільнені Відповідач не здійснив повний розрахунок оскільки розрахункові суми, в тому числі компенсація за невикористані щорічні відпустки, були зараховані на його картковий рахунок філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» після звільнення, зокрема 30 жовтня 2015 року - в сумі 15717,92 грн, 09 листопада 2015 року - лікарняні в сумі 3032,09 грн, 27 листопада 2015 року - премія в сумі 510,01 грн. При цьому виходячи з черговості нарахувань вважав, що премії нараховані та виплачені 27.11.2015 та 25.12.2015 не були враховані при розрахунку середньої заробітної плати прийнятої для нарахування компенсації за невикористані відпустки зарахованої на картковий рахунок 30.10.2015.

Наполягав на відсутності належної відповіді на звернення від 02.12.2015.

Посилався на порушення Відповідачем статей 83, 117 КЗпП України та Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100.

Під час розгляду Позивач додатково зазначив, що кількість днів невикористаної відпустки 86 днів. При цьому середній заробіток за період серпень 2014 року - вересень 2015 року, згідно довідки, наданої ДПІ у м. Сєвєродонецьку складає 186,64 грн. До розрахунку ДПІ у м. Сєвєродонецьку не враховано суму премії за вересень 2015 року - 532,95 грн.

Фактично середній заробіток за 12 календарних місяців, що передують місяцю звільнення (жовтень 2015 року) складає (66258,21 грн + 532,95 грн)/355 днів=188,14 грн.

Компенсація за невикористані відпустки при звільнені розрахунково складає 86 днів 188,14 грн = 16180,04 грн.

Стверджував, що зазначена помилка призвела до заниження суми компенсації на 129 грн, виходячи з наступного розрахунку: 16180,04 грн (сума, яка підлягає нарахуванню) - 16051,04 грн (сплачена сума) = 129,00 грн.

Додатково просив прийняти розрахунок суми компенсації за несвоєчасну виплату при звільненні виходячи з наступного.

Дата звільнення 19.10.2015, фактична дата останньої виплати - 25.12.2015, кількість календарних днів з дня звільнення (19.10.2015) до дня виплат (25.12.2015) складає 67 днів. Згідно із довідкою ДПІ у м. Сєвєродонецьку середньоденний заробіток за серпень - вересень 2015 року складає 266,40 грн, але в даній сумі не врахована премія за вересень 2015 року в сумі 532,95 грн. Середньоденний заробіток з врахуванням премії за вересень 2015 року складає (4528,83 грн + 532,95 грн)/17 днів = 297,75 грн. Розрахункова сума компенсації за несвоєчасну виплату при звільненні складає 297,75 грн х 67 днів = 19949,25 грн.

Під час розгляду справи, без зміни предмету позову уточнив позовні вимоги просив стягнути з Відповідача компенсацію за невикористані щорічні відпустки 129 грн, та компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 19949,25 грн (т.1 а.с. 225, 226).

Відповідач позов не визнав надав заперечення (т.1 а.с. 16-19), в якому зазначив, що Позивач був звільнений з посади заступника начальника Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку за угодою сторін, пунктом 1 статті 36 КЗпП України на підставі наказу Міністерства доходів і зборів України від 19.10.2015 № 976-о та наказу Головного управління Міндоходів у Луганській області від 19.10.2015 № 189-о. Останній наказ надійшов лише 26.10.2015 - відмітка вхідної кореспонденції від 26.10.2015 № 602/8.

Відповідачем були вчинені передбачені законодавством дії, зокрема видано наказ від 26.10.2015 № 65-о «Про виплату компенсації за невикористану відпустку», Позивач був ознайомлений з відповідним наказом та отримав трудову книжку.

Наполягав на своєчасному нарахуванні виплат та відсутності підстав для нарахування Позивачу премій за листопад-грудень 2015 року оскільки останній був звільнений в жовтні 2015 року.

Повний розрахунок з Позивачем у день звільнення був неможливий через те, що наказ про звільнення ОСОБА_1 надійшов до ДПІ у м. Сєвєродонецьку лише 26.10.2015, але й на той час на рахунках в Держказначействі були відсутні кошти, що підтверджується випискою з Держказначейства від 26.10.2015, а також 21.10.2015, оскільки головний розпорядник надає фінансування раз на місяць в останніх числах місяця. До того ж, процес реєстрації юридичних та фінансових зобов'язань у Держказначействі, необхідних для виплати сум кінцевого розрахунку, займає мінімум три дні.

Оскільки посада, яку обіймав ОСОБА_1 є номенклатурою м. Києва, то й усі накази щодо особового складу, в тому числі на звільнення та на преміювання надаються управлінням персоналу та бухгалтерією спочатку ДФС у м. Києві, а потім Головним управлінням ДФС у Луганській області. Саме тому виплату премії за жовтень неможливо було здійснити у жовтні 2015 року. Окрім того, премія виплачується за результатами роботи за місяць, які аналізуються до 5-го числа місяця, наступного за звітним, в даному випадку - до 5 листопада, копія наказу на преміювання, надана відділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку ГУ ДФС у Луганській області від 25.11.2015 № 71 ф.

На запит Позивача було надано відповідне роз'яснення у листі ДПІ від 13.11.2015 №4132/12-14-05/03 з детальним розрахунком складових нарахування заробітної плати та доданий розрахунковий лист за жовтень 2015 року.

У зв'язку із браком фінансування преміювання за жовтень 2015 року здійснювалось в грудні 2015 року.

З посиланням на наказ ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 01.04.2015 № 22 «Про тимчасовий розподіл обов'язків по керівництву роботою структурних підрозділів ДПІ», у зв'язку з відсутністю керівника установи саме на Позивача був покладений обов'язок щодо нарахування та виплати заробітної плати, премії тощо.

В судовому засіданні сторони надали пояснення тотожні даним зазначеним в позовній заяві та запереченнях, та на вимогу суду Відповідач надав додаткове документальне підтвердження обставин, на які посилався.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідив матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З 05.03.1999 Позивач прийняв присягу державного службовця та працював на різних посадах в Державній податковій інспекції м. Сєвєродонецька Луганської області (т.1 а.с. 5).

Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області є територіальним органом ДФС, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у Луганській області забезпечує реалізацію повноважень ДФС на відповідній території (т.1 а.с. 20-33).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Згідно із пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723).

Згідно з вимогами статті 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Наказом Відповідача затверджений Регламент ДПІ у м. Сєвєродонецьку ДФС у Луганській області (т.1 а.с. 36). Згідно із пунктом 2.1.3. Регламенту заступники начальника призначаються та звільняються з посади Головою ДФС (т.1 а.с. 41 - зворотній бік).

У відповідності до пункту 10 Положення про Державну податкову інспекцію у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, затвердженого наказом ДФС України від 27.08.2014 № 82 «Про затвердження положень про територіальні органи ДФС у Луганській області», ДПІ очолює начальник, який призначається та звільняється з посади Головою ДФС у порядку, визначеному законодавством. Начальник ДПІ має заступників, які призначаються та звільняються з посади Головою ДФС у визначеному порядку (т.1 а.с. 32).

На підставі пункту 1 наказу Міністерства доходів і зборів України від 19 жовтня 2015 року № 976-0 Позивача звільнено 19.10.2015 з посади заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України (т.1 а.с. 88, далі - наказ № 976). Пунктом 2 наказу № 976 передбачено проведення розрахунку з Позивачем без визначення відповідальної особи або органу.

Таким чином наказ № 976 містить дату звільнення 19.10.2015.

Пояснення представника кореспондуються із відміткою вхідної кореспонденції про надходження наказу № 976 до Головного управління ДФС у Луганській області 21.10.2015 (т.1 а.с. 88).

На підставі наказу № 976 Головним управлінням Міндоходів у Луганській області, 19.10.2015 прийнято наказ № 189-о, пунктом 1-м якого передбачено вважати Позивача звільненим 19.10.2015 та пунктом 2-м покладено обов'язок на Відповідача забезпечити розрахунок з Позивачем (т.1 а.с. 63, 87, далі - наказ № 189). Пояснення представника кореспондуються із відміткою вхідної кореспонденції про надходження наказу № 189 до Відповідача 26.10.2015 (т.1 а.с. 63).

01.11.2015 Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію про нараховані суми належні йому при звільнені, та виплатити середній заробіток за період з дати звільнення 19.10.2015 до дати фактичного розрахунку 30.10.2015. Зазначена заява підписана 01.01.2015, та згідно з поштовою квитанцією відправлена 02.11.2015 (т.1 а.с. 6).

Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

На запит Позивача від 01.11.2015 Відповідачем направлено роз'яснення 13.11.2015 №4132/12-14-05/03 (т.1 а.с. 7, далі - лист № 4132). У листі № 4132 Відповідач зазначає про нарахування заробітної плати в сумі 2818,74 грн., компенсації за невикористані відпустки - в сумі 16849,12 грн, лікарняні - 4830,98 грн, та фактичний розрахунок 30.10.2015 у зв'язку із проходженням процедури реєстрації казначейських зобов'язань.

Згідно з довідкою, виданою АТ «Державний ощадний банк України», на ім'я Позивача відкритий рахунок № 5100 (т.1 а.с. 85). Сторонами визнається, що даний рахунок використовувався для отримання Позивачем заробітної плати та на нього надходили спірні суми (т.1 а.с. 85, 90).

Сторонами визнано та підтверджено наявними доказами, перерахування Відповідачем на рахунок Позивача у філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки платіжним дорученням від 30.10.2015 №256 в сумі 15717,92 грн (т.1 а.с. 237).

Згідно із довідкою від 10.02.2016 № 1422 середньоденна заробітна плата Позивача за останні два місяці роботи склала 266,4 грн (т.1 а.с. 68).

Після цього 09 листопада 2015 року на підставі платіжного доручення № 13 від 09.11.2015 (т.1 а.с. 239), з урахуванням списку (т.1 а.с. 238) Позивачу була перерахована сума лікарняних в розмірі 3032.09 грн. Сторонами визнається, що Відповідачем своєчасно були оплачені Позивачу перші 5-ть днів знаходження на лікарняному, остаточна сума в розмірі 3032,09 грн, перерахована Відповідачем після отримання коштів з фонду соціального страхування.

Таким чином існує спір щодо своєчасності виплати Позивачу при звільнені заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки та розміру заробітної плати для її обрахування, а також строків виплати лікарняних в сумі 3032,09 грн, премії за вересень в сумі - 423,32 грн, премії за жовтень в сумі - 510,01 грн, отриманих Позивачем відповідно 27.11.2015 та 25.12.2015.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно із статтею 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

За Конституцією України державна служба є єдиною за своїми основами (пункт 12 частини першої статті 92).

Закон № 3723, визначаючи загальні засади діяльності та статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, спрямований на підвищення ефективності державної служби, добір компетентних і відданих справі кадрів, що досягається у тому числі і окремими заходами, а саме - встановленням додаткових, крім передбачених законами, процедур відбору громадян на державну службу (стаття 4), шляхів просування по службі (стаття 27), умов оплати праці державних службовців (стаття 33), затвердження порядку проведення конкурсу для вступу на державну службу (стаття 15) тощо.

Згідно частиною першою статті 11 Закону № 3723 державні службовці мають право, зокрема, на оплату праці залежно від посади, яку він займає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи.

Відповідно до статті 35 Закону № 3723 державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

На виконання пункту 2 наказу № 189 та статті 24 Закону України «Про відпустки», Відповідачем видано наказ від 26.10.2015 № 65-о «Про виплату компенсації за невикористану відпустку» (т.1. а.с. 65, далі - наказ № 65), відповідно до якого Позивачу належить виплата грошової компенсації за невикористані:

- 7,0 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 05.03.2013 по 04.03.2014;

- 30,0 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 05.03.2014 по 04.03.2015;

- 15,0 календарних днів додаткової відпустки за період роботи з 05.03.2014 по 04.03.2015;

- 19,0 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 05.03.2015 по 19.10.2015;

- 15,0 календарних днів додаткової відпустки за період роботи з 05.03.2015 по 04.03.2016.

26.10.2015 Позивач був ознайомлений з наказом № 65 (т.1 а.с. 66).

Згідно із записом в трудовій книжці № 30 (т.1 а.с. 5), наказами № 189, № 876 Позивача було звільнено 19.10.2015. В судовому засіданні сторони визнали, що останнім днем роботи Позивача було 19.10.2015 зазначене кореспондується з записом в табелі використання робочого часу (т.2 а.с. 12).

Згідно із статтею 117 КЗпП України разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином правова конструкція статей 116, 117 КЗпП України пов'язує обов'язок Відповідача виплати кошти саме в день звільнення. З урахуванням зазначеного суд критично оцінює посилання Відповідача на отримання наказів про звільнення Позивача лише 26.10.2015.

При вирішенні питання щодо своєчасності та повноти виплати компенсації за невикористану відпустку суд виходить з наступного.

На виконання вимог статей 11, 71 КАС України судом вживались заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребовування доказів.

На вимогу суду Відповідачем був наданий розрахунок виплат за невикористані відпустки (т.1 а.с. 73).

Сторонами визнано перерахування Позивачу заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки згідно списку від 28.10.2015 № 89 платіжним дорученням від 30.10.2015 № 256 в сумі 15717,92 грн (т.1 а.с. 236, 237).

Сторони погоджуються, що кількість днів невикористаної відпустки на момент звільнення становила 86 днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

На вимогу суду Відповідачем була надана довідка про проведення розрахунків спірної суми, згідно з якою компенсація за невикористані відпустки повинна становити 16051,04 грн (т.1 а.с. 69-72). Зазначена сума співпадає з розрахунком відпустки на аркуші справи 73 том 1.

Згідно із інформацією зазначеною у довідці (т.1 а.с. 73), середній заробіток Позивача за період серпень 2014 року - вересень 2015 року склав 186,64 грн.

Позивач стверджує, що до розрахунку середнього заробітку не враховано суму премії за вересень 2015 року в розмірі - 532,95 грн.

За твердженням Позивача середній заробіток за 12 календарних місяців, що передують місяцю звільнення повинен складати 188,14 грн, з розрахунку - (66258,21 грн + 532,95 грн) / 355 днів = 188,14 грн.

Згідно із довідкою Відповідача компенсація за невикористані відпустки при звільнені склала 16051,04 грн, з розрахунку 186,64 грн (середня заробітна плата) х 335 (кількість днів) = 16051,04 грн.

За розрахунками Позивача компенсація повинна бути розрахована наступним чином 86 днів х 188,14 грн = 16180,04 грн. Сума, що підлягає додатковому нарахуванню складає 16180,04 - 16051,04= 129,00 грн.

Сторони зазначають, що зазначені суми приведені без відрахувань обов'язкових платежів до бюджету, а фактичне перерахування коштів Позивачу здійснено після проведення обов'язкових відрахувань.

В запереченнях проти позову Відповідач фактично визнає, що повний розрахунок з Позивачем у день звільнення був неможливий через те, що наказ про звільнення Позивача надійшов до ДПІ у м. Сєвєродонецьку лише 26.10.2015. Але й на той час на рахунках в Держказначействі були відсутні кошти, що підтверджується випискою з Держказначейства від 26.10.2015, також 21.10.2015, адже головний розпорядник надає фінансування раз на місяць в останніх числах місяця. До того ж, процес реєстрації юридичних та фінансових зобов'язань у Держказначействі, необхідних для виплати сум кінцевого розрахунку, займає мінімум три дні.

Таким чином, поруч із спором про дотримання Відповідачем строків виплати належних Позивачу при звільнені коштів, між сторонами існують розбіжності щодо сум компенсації за невикористані відпустки які утворились у зв'язку не врахуванням Відповідачем премій за вересень - жовтень 2015 року.

З урахуванням викладеного суд приймає до уваги наступне.

В установі Відповідача діє Положення про преміювання (т.1 а.с. 113, 114, далі - Положення). За змістом Положення оформлення премії здійснюється на підставі інформації яка подається до 5-го числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.4).

Тобто премія за жовтень може бути сплачена не раніше листопада. При цьому Положення не містить граничної дати нарахування та виплати премії. Суд погоджується з доводами Відповідача щодо затримки в нарахуванні премії в наслідок відсутності коштів, оскільки пунктом 3.1. Положення передбачає залежність виплати премії від наповнення відповідного фонду.

На підставі наказу від 28.10.2015 № 63 Позивачу платіжним дорученням від 27.11.2015 № 330 була перерахована премія за вересень 2015 року (т.1 а.с. 233, 241).

На підставі наказу від 25.11.2015 № 71 Позивачу платіжним дорученням від 25.12.2015 № 402 була перерахована премія за жовтень 2015 року (т.1 а.с. 64, 234, 243).

Суд звертає увагу на наявність наказу ДФС України від 06.10.2015 № 96-дс про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності (т.1 а.с. 170). Згідно із пунктом 4.2 Положення працівники повністю позбавляються премії за місяць, в якому їм було оголошено догану… Правова конструкція пункту 4.2 Положення передбачає позбавлення премії саме за місяць, в якому оголошено догану.

Зазначений наказ був отриманий Відповідачем у лютому 2016 року тому не вплинув на нарахування премії за жовтень 2015 року.

Згідно пунктом 7 Порядку № 100 нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Приймаючи до уваги нарахування та виплату Позивачу премій у встановленому порядку після звільнення останнього, суд дійшов висновку, що станом на 19.10.2015 Відповідач не мав підстав сплачувати премію за вересень та жовтень 2015 року, враховувати відсутні премії до розрахунку середньої заробітної плати та відповідно відсутня вина Відповідача у виплаті премій після звільнення Позивача.

При вирішенні питання щодо своєчасності виплати лікарняних суд виходить з наступного. Сторонами визнано перебування Позивача на лікарняному до 02.10.2015.

Фінансування страхувальників - роботодавців для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється відповідно до частини 2 статті 21 Закону України від 18.01.2001 року № 2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон № 2240) та Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 22.12.2010 № 26, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.01.2011 №111/18849 (далі - Порядок 26).

Закон України № 2240 діяв до 01.01.2015 та був скасований на підставі пункту 2 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 28.12.2014 № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». У зв'язку з чим із зазначеної дати правовідносини між сторонами почали регламентуватись Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105). При цьому залишився чиним Порядок № 26.

Згідно із частиною 2 статті 22 Закону № 1105, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Позивачем визнано своєчасне отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання від Відповідача за перші 5-ть днів захворювання.

Згідно із з випискою по картковому рахунку за період з 01.11.2015 по 01.12.2015 на рахунок Позивача 09.11.2015 надійшли кошти в сумі 3032,09 грн, як оплата лікарняних (т.1 а.с. 91, 235) та були сплачені Позивачу платіжним дорученням № 13 від 09.11.2015 (т.1 а.с. 239).

Отже, застрахована особа при звільненні повинна отримати всі суми, що належать їй від підприємства. Оскільки суми матеріального забезпечення застрахована особа отримує від Фонду і за рахунок коштів Фонду, то в даному випадку порушення статті 116 КЗпП України в частині виплати лікарняних відсутнє.

Суд не приймає посилання Відповідача на відсутність коштів та їх підтвердження виписками по рахунках (т.1 а.с. 74, 75), оскільки Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому Відповідач завчасно був обізнаний про звільнення Позивача та не вчинив будь-яких дій для отримання коштів необхідних для проведення виплат при звільнені Позивача (заява про звільнення була подана 02.10.2015) (т.1 а.с. 187).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про порушення Відповідачем вимог статті 116 КЗпП України в частині затримки виплати заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки в період на вісім діб в період з 19.10.2015 по 30.10.2015.

Відповідно до частини третьої пункту 2 Постанови № 100 середньомісячна заробітна плата в даному випадку обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата та повинна складати 266,40 грн.

Розрахунок компенсації затримку виплат повинен бути наступним: 266,40 грн (середня заробітна плата на момент звільнення) х 8 (період затримки робочі дні з 19 по 30 жовтня) = 2131,20 грн.

Наведене узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці». Так, згідно рішення Конституційного Суду України, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а також усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема, й грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача компенсації за затримку на 8-м діб виплату заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в сумі 2131,2 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. У відповідності до вимог пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору.

Тому у відповідності до вимог статті 94 КАС України та статті 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір зі сторін не стягується.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 20 квітня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 20 квітня 2016 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 24, 69-72, 87, 94, 105, 158-163, 167, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані щорічні відпустки задовольнити частково.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (, місцезнаходження: вул.Енергетиків, буд. 72, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, розрахунковий рахунок 1226) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1, 93400, картковий рахунок НОМЕР_3) компенсацію за затримку розрахунку у розмірі мого середнього заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 2131 (дві тисячі сто тридцять одну) гривню 20 копійок з відрахуванням податків та обов'язкових платежів до бюджетів всіх рівнів.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 25 квітня 2016 року.

Суддя С.М. Чиркін