Справа № 803/1326/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 квітня 2016 року м. Київ К/800/6352/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Веденяпін О.А., перевіривши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року у справі №803/1326/14 (876/10130/14) за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2016 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено 15-денний строк для усунення недоліків касаційної скарги, оскільки скаржником судовий збір сплачено у меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством України.

Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху відповідач отримав 18 березня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Скаржник на адресу Вищого адміністративного суду України надіслав квитанцію №116 від 21 березня 2016 року про сплату судового збору у розмірі 992,16 грн.

Доводи відповідача про усунення недоліків касаційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI, в редакції чинній на момент подання позовної заяви, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, в редакції чинній на момент подання позовної заяви, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Волинській області звернулась у 2014 році з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 36 550,00 грн.

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" 16 січня 2014 року № 719-VII мінімальна заробітна плата у 2014 році встановлена у місячному розмірі - 1218,00 грн.

Таким чином, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за подання касаційної скарги на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року необхідно було сплатити 2192,40 грн.

Враховуючи викладене, додані скаржником до касаційної скарги квитанції №7 від 04 березня 2016 року та №116 від 21 березня 2016 року на загальну суму 1653,60 грн. свідчать про сплату судового збору в меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством України.

Отже, зазначені в ухвалі недоліки касаційної скарги скаржником не усунено.

Відповідно до частини третьої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 213 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на викладене, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 108, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року у справі №803/1326/14 (876/10130/14) за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційну скаргу залишити у суді касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Веденяпін