Справа № 738/584/16-а
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/584/16-а
№ провадження 2-а/738/7/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

при секретарі Бреус Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Менському районному суді Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання права на пенсію та зобовязання призначити пенсію за віком,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання права на пенсію та зобовязання призначити пенсію за віком. Позов мотивовано тим, що з 28 березня1985 року по 16 липня 1987 року позивач працював на посаді майстра будівельника в ТОВ «Агробуд», а з 17 липня 1987 року по 01 листопада 2000 року обіймав посаду старшого прораба (виконроба), при цьому працював повний робочий день. У кінці листопада 2015 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництва, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. На підтвердження наявного пільгового трудового стажу, позивач надав Управлінню всі необхідні документи. Не зважаючи на це, Управління пенсійного фонду України в Менському районі відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, для захисту своїх прав звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнала, надала суду письмові заперечення та просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він, будучи керівником підприємства «Агробуд Мена», приймав позивача на роботу майстром, передавав йому для роботи обєкти: садок, будинок культури, корівник. Можливі були одночасні нагляди за чотирма обєктами. Основна робота була на обєктах соціально побутової сфери. Робочий день був з 9 до 18 год. Свідок не заперечував того, що позивач приймався на посаду «Старшим виконавцем робіт», але можливо і «старшим прорабом».

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ «Агробуд Мена» в 1981-1982 рр. і працював майстром. Роботу проводили на обєктах соціально побутової сфери. Також були обєкти і на селі промислового і сільськогосподарського напрямку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що з 15.05.1982 року він працював майстром в КП ТОВ «Агробуд Мена». Свідок знає позивача, оскільки працював разом з ним. На період відпустки обєкти передавались для контролю іншому майстру. ОСОБА_1 працював майстром, виконробом, він не приймав участі в будівництві пташника в 1983 році, але ніс відповідальність за матеріальні цінності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, враховуючи пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 1 та п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01.01.1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників: чоловікам після досягнення 55 років і при стажі роботи у період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Особам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтею 13 на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

При цьому відповідно до пункту 8 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком па пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 застосовуються Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

Особі, яка до і після 01.01.1992 року працювала на роботах, передбачених Списками, пенсія призначається відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при умові зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, тобто затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 працював в ТОВ «Агробуд Мена» з 28.03.1983 року по 01.11.2000 року, тобто в період чинності постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Атестація робочих місць проведена не була, зокрема документів, які б підтверджували це позивачем надано не було.

Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

З ОСОБА_7 зустрічної перевірки даних з архівного фонду ТОВ «Агробуд Мена» для підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 в Менській міжгосподарській будівельній дільниці на посаді майстра та виконроба за період з 28.03.1987 року по 31.12.1991 року, слідує, що згідно наказу № 101 від 15.04.1983 року за майстром ОСОБА_1 був закріплений «пташник» в м. Мена, згідно наказу № 2 від 05.01.1988 року обєкт «корівник с. Дягова» був переданий від старшого виконроба ОСОБА_1 виконробу ОСОБА_7, згідно наказу № 136 від 25.12.1988 року закріплено за виконробом ОСОБА_1 з 25.12.1988 року обєкт будівництва «картоплесховище с. Куковичі», який переданий від майстра ОСОБА_8

В наказах по основній діяльності та особовому складу за 1983-1991 роки не зазначено, що ОСОБА_1 виконував вищезазначені роботи після виконання основної роботи, тобто в понадурочний час. Дані факти нічим не підтверджені позивачем та його представником і в судовому засіданні.

Згідно з п. 20 Постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03.10.2011 року № 3 є посилання на Список 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах. В даному випадку, з огляду на накази по особовому складу та з основної діяльності, ОСОБА_1 працював на обєктах сільськогосподарського призначення. Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є виконання нею повний робочий день робіт, що містяться у Списку 2, а також документальне підтвердження шкідливих і важких умов праці.

Зайнятість позивача на будівництві обєктів сільськогосподарського призначення у вказані періоди спростовує відомості, зазначені в довідці № 3 від 03.10.2011 року про те, що позивач здійснював будівництво нових обєктів повний робочий день.

Списками, затвердженими постановами Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Кабінету Міністрів № 10 від 26.01.1991, була передбачена професія «прораб» і «производитель работ».

Згідно додатку до постанови Держбуду СРСР від 03.07.1987 року № 131 передбачені характеристики робіт для старшого виконавця робіт і виконавця робіт.

Посада «виконавець робіт» внесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, і зазначені працівники мають право на пільгове пенсійне забезпечення, тому що вони безпосередньо працюють на виробництві. Посада «старший виконавець робіт» до Списку № 2 не внесена, тому працівники за цією посадою права на пільгове пенсійне забезпечення не мають.

Враховуючи те, що класифікатор розподілу споруд не містить посилання на те, що картоплесховище, пташник і корівник є обєктом соціальної сфери, а також те, що позивачем не було надало відповідачу пільгової довідки по 2000 рік (тільки до 1990 року), на думку суду, при відмові позивачеві в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем не було порушено норм чинного законодавства, а значить і прав позивача, тому немає підстав їх дії визнавати незаконними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 11, 12, 71, 86, 104-106 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання права на пенсію та зобовязання призначити пенсію за віком відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.Г. Сова