Справа № 813/2673/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Справа № 813/2673/14

16 год. 53 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача Ожга Р.Р.,

від відповідача Генда Н.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду про стягнення заборгованості з Комунальної міської дитячої лікарні.

Суть справи.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду до Комунальної міської дитячої клінічної лікарні про стягнення заборгованості у розмірі 1640,27 грн.

Ухвалою від 12.03.2016 року вказану справу прийнято до провадження та відповідно до ухвали від 30.03.2016 року поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції чинній станом на звернення до суду із адміністративним позовом) страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності має право проводити перевірку правильності використання страхових коштів на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників та відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 28 Закону накладати фінансові санкції. Так, за результатами перевірки відповідача винесено рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Відповідачем заборгованість за вказаним Рішенням повернута несвоєчасно, що мало наслідком застосування фінансових санкцій в сумі 1640,27 грн. оскільки таку добровільно не погашено відповідачем, звернувся із позовом до суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та обґрунтуванні позовних вимог /а.с.28-29/, просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у запереченні від 09.04.2014 року за вх. № 13189 /а.с.12/. Вважає вказану суму заборгованості неузгодженою та звернув увагу на те, що Львівським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 17.06.2014 року у справі № 813/3432/14, яка набрала законної сили, та визнано вказане рішення про застосування фінансових санкцій в сумі 1640,27 грн. неправомірним та скасовано таке. З огляду на викладене, позовні вимоги є безпідставними та у їх задоволенні належить відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Комунальна міська дитяча клінічна лікарня згідно з копією довідки № 1331/20 зареєстрована як юридична особа 23.02.1999 року, ідентифікаційний код 22331468 /а.с.4/; 10.12.2001 року зареєстроване як страхувальник згідно з заявою /а.с.6/.

Відповідно до рішення № 47/203 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 01.10.2013 року до позивача застосовано фінансові санкції у наступних розмірах: пеня - 250,21 грн.; штраф - 1390,06 грн. на загальну суму 1640,27 грн. у зв'язку з несвоєчасним поверненням відповідачем позивачу страхових коштів в сумі 13900,64 грн. /а.с.7/

З метою захисту державних інтересів та надходження коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивач звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках передбачених Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240-111 від 18.01.2001 р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність) загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим же Законом.

Позивач за змістом ст. ст. 9, 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, забезпечує збір і акумуляцію страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього ж Закону, фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Згідно ч. 1 ст. 30 цього ж Закону, страхувальники та інші одержувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 цього ж Закону, страхувальники, інші одержувачі коштів Фонду зобов'язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього ж Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 цього ж Закону, страховик, крім іншого, має право накладати фінансової санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим же Законом та іншими актами законодавства.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього ж Закону на страхувальників та інших одержувачі коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що всупереч покликанням представника відповідача на те, що рішення про застосування фінансових є узгодженим, позивачем все ж оскаржено вказане рішення.

Так відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі № 813/3432/14 за адміністративним позовом Комунальної міської дитячої лікарні до Львівського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, у якій просить суд визнати неправомірним і скасувати рішення № 47/203 від 01.01.2013 року про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не у повному обсязі коштів Фонду в розмірі 1640,27 грн., адміністративний позов задоволено повністю /а.с.62-65/.

Відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду залишено без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2016 року у справі № 813/3432/14 без змін /а.с.42-43/.

Вказаними рішеннями зафіксовано, що обов'язковою умовою застосування штрафних (фінансових) санкцій є наявність вини у діях відповідача. У даному ж випадку, як встановлено судом, неможливість вчасного виконання рішення відповідача № 203 від 12.07.2013 року в повному обсязі виникла не з вини позивача, а з обставин, які є поза контролем, а тому, притягнення до відповідальності позивача за відсутності його вини є безпідставним.

Відповідно до частини 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки рішення № 47/203 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 01.10.2013 року визнано неправомірним та скасовано, підстав для стягнення фінансових санкцій з відповідача в сумі 1640,27 грн. відсутні.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду є необґрунтованими та спростованими долученими до матеріалів справи доказами, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 94 КАС України з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 17-19, 71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 22.04.2016 року.

Суддя Кравців О.Р.