Справа № 826/4820/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2016 року 08:20 №826/4820/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів: Мазур А.С, Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгенійовича
до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
про визнання незаконною та скасувати постанову,
ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашута Дмитро Євгенійович звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14.03.2016 ВП №50462443.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посилання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на те, що виконавчий лист не містить заходів примусового виконання, як це передбачено статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковими, оскільки зі змісту даної статті не вбачається, що виконавчий документ має містити заходи примусового виконання, а тому постанова від 14.03.2016 ВП №50462443 є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 №826/18784/15 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 та ухвалено нове судове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» Кашути Дмитра Євгенійовича задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №407/БТ від 23 червня 2015 року. У задоволенні решти адміністративного позову - відмовлено.

03.03.2016 Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист №826/18784/15.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постановою від 14.03.2016 ВП№50462443 відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Позивач вважаючи, зазначену постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено частинами першою та другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі і виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Положеннями частини першої та абзацу 2 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать, що позивачем подавався до виконавчої служби для примусового виконання виконавчий лист Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016 №826/18784/15 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 №826/18784/15.

14.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, згідно пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо правомірності постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14.03.2016, суд вважає за доцільне зазначити про таке.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

В аспекті наведеного, суд звертає увагу на те, що Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 25.02.2016 №826/18784/15 визнав незаконною та скасував постанову Правління Національного банку України №407/БТ від 23.06.2015.

З наведеного слідує, що постанова Правління Національного банку України №407/БТ від 23.06.2015 є такою, що втратила чинність з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, а тому окремо не підлягає повторному скасуванню, відтак заходи примусового виконання відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Пунктом 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про правомірність постанови від 14.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження №50462443.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгенійовича відмовити повністю.

Судові витрати присудженню не підлягають.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді А.С. Мазур

А.Б. Федорчук