Справа № 816/952/15-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р. Справа № 816/952/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області третя особа Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - відповідач), третя особа - Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення позивача за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС в липні-серпні 1986 року;

- зобов'язати відповідача надати позивачу оновлену довідку про грошове забезпечення в зоні ЧАЕС у липні-серпні 1986 року виходячи з: використання коефіцієнту кратності 3, 4, 5, а не 2, 3, 4 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби; нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3, 4, 5 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015, позов задоволено повністю.

Визнано дії Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними.

Зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05 червня 1986 року, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26 травня 1986 року, № 0189 від 30 червня 1986 року, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07 травня 1986 року, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року, та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

16.02.2016р. від позивача надійшла заява про прийняття додаткового судового рішення у справі №816/952/15-а, оскільки постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. не вирішено частину позовних вимог, які були предметом судового розгляду, і, на думку позивача, не були вирішені судом.

10.03.2016р. Полтавським окружним адміністративним судом винесено додаткову постанову, якою зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з:

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС;

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7;

- подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС.

Відповідач, не погодившись з додатковою постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткову постанову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986р. по 25.08.1986р., виходячи із збільшення премії на коефіцієнт кратності 3 та збільшення оплати у вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року на коефіцієнт кратності 3, а в іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а саме: судом першої інстанції при винесенні додаткової постанови необґрунтовано зобов'язано відповідача видати позивачу довідку, включивши до неї виплати (кратність 3 до нарахування премії та оплати вихідних днів), оскільки у постанові від 25.05.2015р. суд не зобов'язував їх нараховувати

Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів переглядаючи оскаржувану додаткову постанову, зазначає, що апеляційний перегляд рішення здійснюється в межах вимог та доводів апеляційної скарги щодо неправомірності на думку апелянта застосування при визначенні заробітної палати (грошового забезпечення) позивача коефіцієнту кратності 3 до премії за бездоганну службу в зоні ЧАЕС та збільшення оплати праці у вихідні дні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині, що є предметом апеляційного оскарження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у поданій до суду позовній заяві позивач, окрім іншого, просив зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 оновлену довідку про грошове забезпечення в зоні ЧАЕС у липні-серпні 1986 року виходячи з:

- використання коефіцієнту кратності 3, 4, 5, а не 2, 3, 4 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС;

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3, 4, 5 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року /т. 1, а.с. 67/.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 25.05.2015 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1, однак не вирішив питання щодо складових грошового забезпечення позивача, як про те було зазначено у прохальній частині позовної заяви /т. 1, а.с. 201-208/.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.09.2015 залишив постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 без змін /т. 1, а.с. 256-260/.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що суд при винесенні рішення від 25.05.2015р. досліджував докази та обставини з приводу вищенаведених позовних вимог, однак рішення за результатами їх розгляду не ухвалив.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для зобов'язання відповідача видати позивачу довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з:

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС;

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7;

- подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, які є предметом апеляційного оскарження по даній справі, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що довідка про заробітну плату позивача має бути складена з урахуванням подвоєння оплати в вихідні дні з коефіцієнтом кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Приписами постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. №665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7) дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у I зоні небезпеки у 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 у період з 25.07.1986р. по 25.08.1986р. виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебував 32 доби у І-й зоні небезпеки ЧАЕС (т. 1, а.с. 17).

Тобто, позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року в І-й зоні небезпеки ЧАЕС.

Отже, відповідно до приписів постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 служба у вихідні дні мала оплачуватись у подвійному розмірі з урахуванням коефіцієнту кратності відповідно до зони небезпеки ЧАЕС.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції необґрунтовано зобов'язав відповідача видати позивачу довідку, включивши до неї виплати подвоєної заробітної плати у вихідні дні, з огляду на те, що постановою від 25.05.2015р. Полтавський окружний адміністративний суд не зобов'язував включати цю виплату до довідки про заробітну плату позивача, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у своїй позовній заяві просив суд, зокрема, зобов'язати відповідача надати йому оновлену довідку про грошове забезпечення в зоні ЧАЕС у липні - серпні 1986 року, виходячи з подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши докази та обставини справи не прийняв рішення щодо цієї позовної вимоги.

З метою усунення вказаного недоліку Полтавським окружним адміністративним судом у відповідності до вимог ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України винесено додаткову постанову, в якій досліджено питання щодо наявності підстав для видачі позивачу довідки про заробітну плату за роботу у зоні відчуження у період з 25.07.1986р. по 25.08.1986р. з урахуванням подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та винесено обґрунтоване рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача видати позивачу довідку про заробітну плату за роботу у зоні відчуження у період з 25.07.1986р. по 25.08.1986р. з урахуванням нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС, з таких підстав.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць /підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7/.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що кратність застосовувалась до тарифної ставки, до складу якої премія не входила, тобто, застосування коефіцієнту кратності до обчислення премії за бездоганну службу в зоні ЧАЕС нормативними актами передбачено не було.

Між тим, судом першої інстанції при винесенні додаткової постанови було невірно застосовано зазначені норми матеріального права, у зв'язку з чим додаткова постанова в частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

При цьому, в частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС додаткова постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. підлягає залишенню без змін.

При цьому, колегія суддів зазначає, що додаткова постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. в частині задоволення вимог про зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, відповідачем не оскаржується.

Враховуючи викладене, переглянувши додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а в частині, що оскаржується відповідачем, колегія суддів дійшла висновку, що додаткова постанова в оскаржуваній частині підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 168, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області задовольнити частково.

Додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а скасувати в частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС, прийняти в цій частині нову постанову, якою задоволенні вказаної частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 28.04.2016 р.