Справа № 640/5548/16-а
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/5548/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та забов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

07.04.2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить визнати дії Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні їй виплати пенсії неправомірними; рішення відділу №1 з питань призначення та виплати пенсій Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 18 березня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 - скасувати; зобов'язати відповідача призначити і виплачувати позивачці пенсію за віком, починаючи з дня звернення за призначенням пенсії - з 19 жовтня 2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2016 р. відкрите скорочене провадження у справі за даним адміністративним позовом, копію якого направлено відповідачу.

В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що вона є громадянкою України (паспорт громадянина України НОМЕР_1 дійсний до 27 березня 2017 року) і в цей час проживає в США та знаходиться на консульському обліку в Генеральному консульстві України в м. Чикаго. До 1997 року вона проживала у м. Харкові, на території Київського району, за адресою: АДРЕСА_1. На момент виїзду з України на ПМП у Сполучені Штати Америки позивачці виповнилося 51 рік. Таким чином, на той момент вона не мала право на пенсію за віком, оскільки не досягла пенсійного віку, хоча в неї було досить трудового стажу. У цей час вона досягла пенсійного віку - їй виповнилося 69 років, у зв'язку з чим, вона через свого представника 19.10.2015 року звернулася в Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова із заявою про призначення їй пенсії за віком, як громадянці України, що досягла пенсійного віку. Оскільки працівники Пенсійного Фонду відмовилися приймати дану заяву і документи на особистому прийомі, тому, представник був змушений, весь пакет документів і заяву направити на адресу відповідача поштою. Відповідачеві у вигляді додатку до заяви були надані всі документи, необхідні для призначення пенсії, а саме: завірена нотаріусом і апостильована копія паспорта громадянина України й ксерокопії; завірена нотаріусом і апостильована довіреність й ксерокопії; нотаріальна довідка про знаходження в живих і ксерокопії; трудова книжка - оригінал і ксерокопії; архівна довідка про заробіток за 60 місяців - оригінал з мокрою печаткою й ксерокопії; довідка про присвоєння ідентифікаційного коду - оригінал і ксерокопії. У відповідь на цю заяву про призначення пенсії представник позивача одержав на свою адресу роз'яснення у вигляді листа від 28 жовтня 2015 року за № 17604-27/02, зі змісту якого вбачається, що позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком. Бездіяльність відповідача щодо прийняття до розгляду заяви гр. ОСОБА_1 була оскаржена до суду і постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року відповідача було зобов'язано прийняти заяву відповідачки і винести по заяві рішення згідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після чого представником позивачки вдруге відповідачеві було надано архівну довідку про заробітну плату з мокрою печаткою та трудову книжку в оригіналі, що вбачається з розписки. Оскільки у відповідача виникли сумніви щодо періоду роботи ОСОБА_1 в ХПІ (НТУ «ХПІ») протягом 1962-1972 років, до Пенсійного Фонду було надано уточнюючу довідку з мокрою печаткою. Однак, рішенням відділу №1 Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 18.03.2016 року №40 позивачці було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Причина відмови - ненадання ОСОБА_1 документів, що підтверджують її проживання в Київському районі.

На підставі наведеного, у всій сукупності, порушене право позивача на отримання призначеної пенсії підлягає судовому захисту шляхом звернення з цим адміністративним позовом.

Відповідач - Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова направило свої заперечення проти позову, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки діючим законодавством не передбачено внесення інформації до закордонного паспорта громадянина України стосовно реєстрації особи на території України, то вважати його за документ, підтверджуючий місце проживання (реєстрації) особи, підстав немає, а згідно матеріалів справи місцем проживання позивачів є Держава США, тому відповідачу незрозуміло, чому позивачі обрали саме управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, як орган, що повинен проводити призначення пенсії.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку що позовні вимоги є обґрунтованими і задовольняє частково вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 через свого представника 19.10.2015 року звернулася в Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком, як громадянці України, що досягла пенсійного віку.

Відповідачем були надані документи, необхідні для призначення пенсії за віком, а саме:

- завірена нотаріусом і апостильована копія паспорта громадянина України й ксерокопії;

- завірена нотаріусом і апостильована довіреність й ксерокопії;

-нотаріальна довідка про знаходження в живих і ксерокопії;

-трудова книжка - оригінал і ксерокопії;

- архівна довідка про заробіток за 60 місяців - оригінал з мокрою печаткою й ксерокопії;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного коду - оригінал і ксерокопії

У відповідь Управління пенсійного Фонду України в Київському районі м. Харкова представнику позивача в розгляді заяви про призначення пенсії відмовлено з наданням роз'яснення у вигляді листа №17604-27-02 від 28.10.2015 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року відповідача було зобов'язано прийняти заяву відповідачки і винести по заяві рішення згідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Представником ОСОБА_1 вдруге було надано відповідачеві архівну довідку про заробітну плату з мокрою печаткою та трудову книжку в оригіналі, та, оскільки у відповідача виникли сумніви щодо періоду роботи ОСОБА_1 в ХПІ (НТУ «ХПІ») протягом 1962-1972 років, до Пенсійного Фонду було надано уточнюючу довідку з мокрою печаткою

Рішенням відділу №1 Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 18.03.2016 року №40 позивачці на заяву від 11.03.2016 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Згідно тексту рішення від 18.03.2016 року - ненадання ОСОБА_1 документів, що підтверджують її проживання в Київському районі м. Харкова.

Положенням пункту 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на всю годину проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.51 вказаного Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25рп/2009 положення пункту 2 ч.1 ст.49 і другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст.24 Конституції України громадянам України гарантується рівність конституційних прав, незалежно від місця проживання. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивач, яка проживає в США і як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Управління пенсійного Фонду України в Київському районі безпідставно відмовило в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вікомз підстав відсутності у неї документів, що підтверджують її проживання в Київському районі м. Харкова. Інших підстав відмови в рішенні Пенсійного фонду не наведено.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги представника ОСОБА_1 обґрунтованими і доведеними, в зв*язку з чим задовольняє їх та скасовує рішення відділу № 1 з питань призначення та виплати пенсій Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 40 від 18.03.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов*язує відповідача розглянути дане питання за заявою ОСОБА_1 та вирішити питання по суті призначення пенсії за віком.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та забов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 - протиправними.

Рішення відділу №1 з питань призначення та виплати пенсій Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова №40 від 18.03.2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком - скасувати.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова розглянути відповідно до чинного законодавства України питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з первісного дня звернення за призначенням пенсії - з 19.10.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ-