Справа № 803/332/16
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 803/332/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Приходько Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся з позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 24.09.2015 року по 07.10.2015 року Ковельською ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 31.10.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 15.10.2015 року №207/17-, яким встановлено порушення позивачем пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.177.2 п.177.4 ст.177, п.176.1.«а» ст.176 розділу ІV Податкового кодексу України, а саме завищення витрат та заниження об'єкта оподаткування та включення до декларації про доходи одержані за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року перекручених даних. Донараховано податок на доход фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік у сумі 85789,20 грн.

З висновками вказаного акту позивач не погодився та подав заперечення. Вказує, що розгляд його заперечення було проведено формально, без дослідження всіх обставин.

Контролюючим органом на підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2015 року, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 107236,00 грн., з них за основним платежем 85789,20 грн. та штрафна санкція 21447,30 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Волинській області, в ході розгляду якою подано всі необхідні первинні документи.

На виконання рішення про продовження розгляду скарги і проведення повторної перевірки в межах адміністративного оскарження Ковельською ОДПІ було видано наказ №818 від 30.12.2015 року «Про проведення позапланової виїзної перевірки». За її результатами складено акт № 2/17- від 15.01.2016 року, в якому підтверджено висновки акту від 15.10.2015 року №207/17-.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням ДФС України №2175/К/99-99-10-01-03-14 від 29.02.2016 року «Про результати розгляду повторної скарги» скаргу позивача було залишено без задоволення.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями контролюючих органів та висновками, викладеними в актах перевірки від 15.10.2015 року №207/17- та від 15.01.2016 року № 2/17-, оскільки такі висновки базуються на неповному дослідженні первинних документів, наявних у позивача. Крім того, вказує, що відповідачем необґрунтовано не взято до уваги аутентичні переклади первинних документів, виданих іноземною мовою. Також зазначає, що при проведенні перевірки усі необхідні документи надавались уповноваженій особі податкового органу, проте в акті перевірки було вказано, що ФОП ОСОБА_3 не пред'явлено документів щодо господарських операцій з фірмою «Тімекс». Позивач вказує, що дане твердження посадової особи Ковельської ОДПІ не відповідає дійсності, оскільки у ході перевірки надавались видаткові накладні, які містять всі необхідні реквізити для підтвердження витрат.

ФОП ОСОБА_3 зазначає, що до акту перевірки внесено необ'єктивні та недостовірні дані, які вказують на невідповідність висновків даного акту вимогам чинного законодавства, а тому і прийняте на його основі податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовних вимог в письмових запереченнях від 31.03.2016 року та у судових засіданнях не визнала, вказала, що висновки актів є обґрунтованими, прийняте на його основі оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки в ході проведення перевірки було встановлено, що позивачем завищено валові витрати відображені в декларації за 2012 рік на суму 1203499,14 грн., а саме включено до валових витрат витрати, які не підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що дають право на зменшення оподатковуваного доходу (витрати на відрядження в сумі 83091,35 грн. по документах іноземного походження). ФОП ОСОБА_3 не надав документів, що підтверджують понесені працівниками витрати під час здійснення перевезення вантажів до звітів використання коштів, виданих на відрядження або під звіт найманим працівникам. Також включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що були реалізовані, чи використані у виробництві продукції в сумі 1120408,09 грн.

Під час проведення перевірки було надано відповідний запит щодо надання впорядкованого, аутентичного перекладу документів, складених іноземною мовою, проте, ОСОБА_3 надав тільки частину таких документів, перекладених на українську мову. Вказані документи не могли бути взяті до уваги через те, що переклад був неаутентичним, копії перекладів документів було подано без копії оригінальних документів та копії звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, а тому не було підстав стверджувати, що надані позивачем документи є достовірними та саме по них було зменшено витрати за 2012 рік.

Згідно із записами Книги обліку доходів і витрат в 2012 році ФОП ОСОБА_3 отримав доходи від реалізації нафтопродуктів за межами митної території України у загальній сумі 1132110,86 грн. За зазначеними операціями віднесено до складу витрат 1120408,09 грн.

На підтвердження вказаних операцій представлено договір купівлі-продажу нафтопродуктів за межами митної території України, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 бере на себе зобов'язання здійснити продаж дизельного палива транспортним засобам ТзОВ «Негабарит-Сервіс», яке відбувається за межами України. Для підтвердження надано видаткові накладні на суму 1132110,86 грн.

Крім того, на підтвердження витрат на придбання дизельного палива за межами України представлено договір № 4800049 від 24.05.2011 року та акти виконаних робіт (надання послуг) за даним договором з доданими до них інформаційними рахунками. Згідно із зазначеним договором ФОП ОСОБА_3 та фірма «Тімекс С А» (Польща) - ексклюзивний представник Union Tank Eckstein & Co KG (Німеччина) домовилися про надання сервісних карток UTA, які надають право клієнту на користування послугами та купівлю товарів за рахунок UTA винятково за межами України: придбання ПММ, на автозаправних станціях які приймають оплату в межах вказаної системи; оплату послуг сервісних центрів та оплату за дороги. Оплата послуг і товарів здійснюється на підставі стандартних актів виконаних робіт.

В ході перевірок встановлено невідповідність вказаних актів по взаємовідносинах з фірмою «Тімекс С А» вимогам чинного законодавства: відсутні всі необхідні реквізити, а тому такі документи не можуть бути взяті до уваги як такі, що підтверджують відповідні витрати.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою зроблено висновок, що підприємцем в порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України неправомірно віднесено до витрат, пов'язаних з отриманням доходу в сумі 1203499,44 грн, занижено об'єкт оподаткування на цю суму і відповідно занижено за 2012 рік суму податку на доходи фізичних осіб на суму 204594,87 грн. З врахуванням сум взаєморозрахунків підприємцем завищено суму податку, що підлягає поверненню на 85789,20 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2015 року, з огляду на таке.

Судом встановлено, що у період з 24.09.2015 року по 07.10.2015 року Ковельською ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 31.10.2014 року. На підставі наказу Ковельської ОДПІ від 07.10.2015 року №639 термін проведення перевірки було продовжено з 08.10.2015 року по 15.10.2015 року.

За результатами вказаної перевірки було складено акт від 15.10.2015 року №207/17-, яким встановлено порушення позивачем пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.177.2 п.177.4 ст.177 ПК України, донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік в сумі 85789,20 грн., п.176.1.«а» ст.176 розділу ІV Податкового кодексу України, та пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України та розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010 року №1020 (т.1, а.с. 40-60).

ФОП ОСОБА_3 подав заперечення від 02.11.2015 року на вказаний акт перевірки. (т.1, а.с. 38-40). Ковельською ОДПІ листом від 09.11.2015 року №3779/17- позивача було повідомлено про те, що його заперечення до уваги не беруться, а висновки акта від 15.10.2015 року №207/17- залишаються без змін. (т.1, а.с. 35-37).

На підставі акту перевірки від 15.10.2015 року №207/17- Ковельською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 09.11.2015 року №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 107236,00 грн. (т.1, а.с.34).

Позивач, не погодившись з даним рішенням контролюючого органу, скористався правом адміністративного оскарження, подавши до ГУ ДФС України у Волинській області та ДФС України первинну і повторну скарги від 23.11.2015 №63 (т.1, а.с.32-33) та від 29.01.2016 року №2 (т.1, а.с.13-15) відповідно.

У зв'язку з поданням позивачем первинної скарги, на підставі наказу про проведення позапланової виїзної перевірки №818 від 30.12.2015 року (т.1, а.с. 30) та на основі рішення ГУ ДФС у Волинській області про продовження строку розгляду первинної скарги від 16.12.2015 року №603/ФОП/03-2010-03-06 (т.1, а.с. 31), посадовими особами Ковельської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань правильності обчислення податку на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. За результатами вказаної перевірки було складено акт від 15.01.2016 року №2/17- (т.1, а.с. 21-29), висновками якого підтверджено результати, викладені в акті перевірки від 15.10.2015 року №207/17-.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 19.01.2016 року №35/ФОП/03-20-10-03-06 (т.1, а.с.16-18) скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ від 09.11.2015 року № - без змін.

Також судом встановлено, що рішенням про результати розгляду повторної скарги від 29.02.2016 року №2175/К/99-99-10-01-03-14 (т.1, а.с.8-11) повторну скаргу позивача залишено без задоволення, і податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ від 09.11.2015 року № - без змін.

Проаналізувавши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства було підтверджено правильність даних про отримані доходи відображені у декларації про доходи за 2012 рік, які відповідають первинним бухгалтерським документам наявних у позивача за вказаний період.

Висновки податкового органу про не підтвердження позивачем понесених витрат по використаних коштах, виданих на відрядження під звіт іноземного походження судом до уваги не приймаються із таких міркувань.

Пп.162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України встановлено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно із пп. 163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Пунктом 177.2. статті 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Також пп. 177.4.1. - 177.4.4. п. 177.4. ст. 174 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп.177.4.1 - 177.4.3, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Вказаними нормами чинного законодавства чітко передбачено, що до витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, включаються витрати, пов'язані із відрядженнями, в тому числі і за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 займається міжнародними перевезеннями, і відповідно в першому кварталі 2012 року ніс витрати, пов'язані із закордонними відрядженнями водіїв, про що свідчать відповідні звіти про використання коштів, з перекладом на українську мову.

Вказані витрати належним чином відображенні в Книзі обліку доходів і витрат підприємця за 2012 рік, підтверджуються відповідними банківськими виписками та іншими документами про рух коштів, документами про сплату коштів за стоянку, оформлення документів та іноземних дозволів за межами України, подорожніми листами, які фактично надавались та досліджувались під час проведення перевірок, про що свідчать описи вказаних документів в актах перевірок. Також при перевірці надавались документи по доходах за вказаний період.

В судовому засіданні представник Ковельської ОДПІ Бученко Л.П., яка безпосередньо проводила перевірку, підтвердила ту обставину, що суперечностей по сумах доходів і витрат, отриманих позивачем за 2012 рік та відображених в декларації під час перевірки встановлено не було.

З наведених підстав суд вважає, що підприємцем правомірно віднесено вказані суми на витрати, понесені в 2012 році, які пізніше були включені в декларацію про доходи за вказаний період.

П.1.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.21996 № 88, визначено, що всі первинні документи, облікові регістри і бухгалтерська звітність складаються українською мовою. Документи, що є підставою для записів у бухгалтерському обліку і складені іноземною мовою, повинні мати впорядкований автентичний переклад на зазначену мову.

Із досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що у даному випадку підприємцем було забезпечено під час перевірки переклад документів, складених іноземною мовою на українську мову, також у штаті був наявний перекладач.

В ході проведених перевірок та судового засіданні не встановлено, що переклад документів українською мовою, поданих підприємцем, не відповідає фактичному змісту викладених в них даних іноземною мовою.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що п.20.1.26 ст.20 ПК України (в редакції на 2012 рік), п.20.1.17 ПК України (в редакції 2015 року) визначено, що податковий орган в разі необхідності має право на залучення у разі необхідності фахівців.

Суд не приймає до уваги посилання представників податкового органу на ту обставину, що під час перевірки в Ковельської ОДПІ не було можливості в повній мірі порівняти всі необхідні документи для підтвердження отриманих доходів і витрат підприємця, оскільки вони не надавались ним у повному обсязі під час перевірки, так як вказане не відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході судового розгляду через співставлення зазначених в актах перевірки даних поясненням інспектора, який проводив перевірки.

Крім того, за наявності повноважень, визначених чинним законодавством, Ковельська ОДПІ мала можливості для об'єктивного встановлення даних, що відображені в декларації позивача за 2012 рік.

Твердження Ковельської ОДПІ про непідтвердження позивачем господарських операцій з фірмою «Тімекс С А» з тих підстав, що в актах виконаних робіт (надання послуг) відсутні дані про обсяги виконаних робіт (наданих послуг), суд також критично розцінює. Так судом встановлено, що 24.05.2011 року між ФОП ОСОБА_3 та фірмою «Тімекс С А» (Польща), ексклюзивним представником Union Tank Eckstein & Co KG (Німеччина), був укладений договір №4800049 про надання сервісних карток UTA, які надають право клієнту на користування послугами та купівлю товарів за рахунок UTA винятково за межами України: придбання ПММ, на автозаправних станціях які приймають оплату в межах вказаної системи; оплату послуг сервісних центрів та оплату за дороги. (т.2, а.с. 85-90). На підтвердження вказаних операцій позивачем надано копії актів про виконання робіт (надання послуг) за договором №4800049 від 24.05.2011 року (т.2, а.с. 7, 29), інформаційні рахунки, які були підставою для складання актів про виконання робіт (т.2, а.с. 8, 30, 35), перелік окремих видів послуг/товарів .

Крім того, судом також встановлено, що 03.01.2012 року між ФОП ОСОБА_3 (продавець) та ТзОВ «Негабарит-Сервіс» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів за межами митної території України, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання здійснити продаж дизельного палива транспортним засобам покупця, яке відбувається за межами України, а покупець зобов'язується прийняти вказані нафтопродукти та повністю оплатити їх вартість на підставі видаткових накладних. (т.2, а.с. 91).

В подальшому ФОП ОСОБА_3 здійснював продаж нафтопродуктів шляхом заправки транспортних засобів ТзОВ «Негабарит-Сервіс» за межами митної території України.

Факт здійснення продажу нафтопродуктів за межами митної території України підтверджується копіями реєстру заправок транспортних засобів ТзОВ «Негабарит-Сервіс» з вказаними реєстраційними номерами ТЗ, які заправлялись за кордоном (т.1, а.с. 66, 68-69, 71-72, 74-75,77-78, 80-81), а також копіями видаткових накладних №РН-0000015 від 15.01.2012 року, №РН-00015/1 від 31.01.2012 року, №РН-0000016 від 15.02.2012 року, №РН-0000019 від 29.02.2012 року, №РН-0000030 від 15.03.2012 року, №РН-0000040 від 31.03.2012 року (т.1, а.с. 65-81).

Зазначені вище операції в повній мірі були належним чином відображені позивачем в бухгалтерському та податковому обліку. На підставі документів, позивачем було сформовані відповідні дані про доходи та витрати за відповідний звітний період.

На думку суду, всі первинні документи оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та містять достатні реквізити, передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пунктом 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Ковельською ОДПІ не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку.

З огляду на реальний характер операцій та можливість ідентифікувати вказані операції за первинними документами, не відображення в актах прийомки-здачі послуг певних реквізитів не може бути підставою для позбавлення позивача як платника податків права на формування відповідно доходу та витрат за вказаними операціями.

Крім того, суд враховує, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, понесених витрат та у непідтвердженні понесених витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань позивача, його власному капіталі у зв'язку з господарською діяльністю.

З наведених вище підстав адміністративний позов підлягає задоволенню повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ від 09.11.2015 року №.

Судові витрати суд вирішує за правилами статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 09.11.2015 року № .

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області сплачений судовий збір в розмірі 1072 (одну тисячу сімдесят дві) гривні 37 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 25.04.2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк