Справа № 807/3509/14
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 р. Справа № 876/7695/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року в справі №807/3509/14 за позовом громадянина Італії ОСОБА_1 до Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 р. в

справі № 807/3509/14 за позовом громадянина Італії ОСОБА_1 до Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, позов задоволено частково, вирішено визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області від 14.04.2014 року №/939/1700/ в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем на суму 17712,90 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 32393,22 гри.; визнати протиправними дії Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області по проведенню камеральної перевірки, результати якої оформлено Актом камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року, а в задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та відмовити у позові. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач згідно з нормами Земельного кодексу України та Податкового кодексу України зобов'язаний сплачувати земельний податок та подавати звітність щодо такого податку, проте в порушення норм чинного законодавства позивачем такого не зроблено.

На підставі ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між фізичною особою - нерезидентом, що не є суб'єктом господарювання, без реєстрації місця проживання в Україні - громадянином Італії ОСОБА_1 та Свалявською міською радою у 2011 році було укладено договір оренди земельної ділянки, за яким у користування терміном на 10 років було отримано дві земельні ділянки: площею 26611,00 кв.м та площею 140 кв.м з визначеним щомісячним розміром орендної плати 542,58 грн. У відповідності до п. 36 Договору оренди земельної ділянки останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація договору проведена 17.06.2011 року за №00016. Фактична передача земельної ділянки в користування за актом відбулася 08.11.2011 року.

У відповідності до п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України. Абз. 2 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Позивач приступив до використання земельної ділянки з 01.06.2011 року, так як такий договір було зареєстровано у встановленому законом порядку 17.06.2011 року.

Відповідно до п. 288.4. ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Відповідно до п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. Таким чином, законодавством обмежено коло питань, що визначаються самостійно орендодавцем (власником) і орендарем у договорі оренди з приводу орендної плати, та до таких питань належить виключно розмір та умови внесення орендної плати, в той час, як податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати регулюється вимогами статей 285-287 ПК України. У відповідності до вимог п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до першого липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку. Обов'язок сплати настає з першого числа місяця набуття права користування земельною ділянкою, тобто в даному випадку - з 01.06.2011 року, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Суд підставно встановив, що позивач не несе обов'язку подачі податкових декларацій, натомість, податковий орган несе обов'язок самостійно нарахувати розмір плати за землю за базовий період та забезпечити надсилання орендарю податкового повідомлення - рішення раз в році до 01 липня. Однак, цього скаржником зроблено не було.

Натомість, податковим органом винесено акт камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року, в якому зазначено порушення позивачем норм саме п.286.2 ст. 286 ПК України - неподання податкової декларації з податку на землю за 2011, 2012, 2013 рік, внаслідок чого податковим органом нараховано орендну плату за земельну ділянку в сумі 127532,88 грн., та застосовано штрафні санкції за неподання звітності в розмірі 25 %.

'

Нормами п.75.1 ст. 75 ПК України чітко передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Нормами п.п. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок підсумкових сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або

методологічних помилок. Виходячи з цього, були відсутні передбачені законом підстави для проведення камеральної перевірки, оформленої Актом камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року.

Відповідно суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 14.04.2014 року №, прийняте на підставі вищевказаного акта є незаконним та підлягає частковому скасуванню.

Враховуючи, що обов'язок сплати орендної плати за землю у позивача настав з 01.06.2011 року - перше число місяця реєстрації договору оренди земельної ділянки, вимога щодо сплати податкового боргу за період з 01.01.2011 року по 31.05.2011 року в сумі 17712,90 грн. є безпідставною в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем на суму 17712,90 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 32393,22 грн.

В той же час, з врахуванням того, що позивач не заперечував самого обов'язку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, а позовні вимоги базуються виключно на процедурних порушеннях, допущених при нарахуванні орендної плати, суд підставно визнав правомірним нарахування орендної плати відповідачем за період з 01.06.2011 року по грудень 2013 р. включно.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними й необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а, відтак, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року в справі №807/3509/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складений 25.04.2016 року.