Справа № 826/6361/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6361/16

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 квітня 2016 року м. Київ № 826/6361/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовом

Печерського районного відділення Київського міського відділення Всеукраїнського об’єднання ветеранів

до

Генеральної прокуратури України

про

зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Печерське районне відділення Київського міського відділення Всеукраїнського об’єднання ветеранів звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, якому просило:

«- зобов’язати ГПУ вдруге скасувати ухвали міліції – поліції та прокурорів – захисників самоправних можновладців;

- визнати наявність складу кримінального злочину за ст.356 ККУ;

- зобов’язати прокуратуру Шевченківського району скерувати висновки про наявність складу кримінального злочину до суду Шевченківського району.».

Згідно з ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи:

- подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність (п.1);

- має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником) (п.2);

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу (п.3);

- належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства (п.4);

- подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (п.5);

- немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (п.6).

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (ст.ст.2, 17 КАС України).

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб’єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом четвертим ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно зі статтею 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, – зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Тобто, зміст даної норми передбачає зазначення позивачем норм законодавства, які порушені органом владних повноважень при прийнятті кожного окремого оскаржуваного рішення, вчинення дій (бездіяльності) та подання доказів наявності порушеного права.

Вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, порушення яких спричинено конкретними рішеннями (діями, бездіяльністю) суб’єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Крім того, слід враховувати передбачений ст.11 КАС України принцип, за яким розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їхньої переконливості, тобто, позивач повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджують кожну обставину як складову предмету та змісту доказування.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем в якості відповідача визначено Генеральну прокуратуру України. При цьому, позивачем не наведено якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача спричинено порушення прав, свобод чи інтересів позивача та не наведено правового обґрунтування на підтвердження факту порушення.

Враховуючи наведене, позивач має викласти обставини, якими обґрунтовуються його позовні вимоги до відповідача (або до декількох відповідачів), з посиланням на конкретні юридичні факти із зазначенням правової підстави позову (вказати законодавчі акти, норми яких порушено відповідачем/відповідачами) та наданням відповідних доказів на підтвердження порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність кожного з суб’єктів владних повноважень призвели до такого порушення. В разі неможливості надати докази На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги – позивачу, відповідно до вимог ч.2 ст.106 КАС України, слід зазначити докази, які він не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Крім того, письмовими доказами є документи, які за змістом ч.2 ст.69, ч.4 ст.79, п.6 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях. Водночас, згідно із визначенням, наведеним у частині 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Однак, зі змісту позовної заяви неможливо встановити реквізити ухвал міліції – поліції та прокурорів – захисників самоправних можновладців, які позивач просить скасувати, зокрема, номер та дату їх складення.

Наведені обставини позбавляють можливості вирішити питання щодо змістовності позовних вимог до відповідача і наявність доказів на підтвердження вимог до нього, а також дотримання позивачем вимог Кодексу адміністративного судочинства України при обранні способу захисту порушеного права з огляду на предметну, територіальну і інстанційну підсудність спору.

Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на положення статті 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви неможливо встановити, коли позивачу стало відомо про ухвали міліції – поліції та прокурорів – захисників самоправних можновладців, які позивач просить скасувати, оскільки мотивувальна частина позовної заяви не містить посилань на дату отримання позивачем оскаржуваних рішень, а також, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, позивачу необхідно надати пояснення з приводу строків звернення до суду та докази на підтвердження своєї позиції.

Відповідно до п. п.1, 2 ч.1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність та чи має представник належні повноваження.

Відповідно до ч.5 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана головою Печерського районного відділення Київського міського відділення Всеукраїнського об’єднання ветеранів Однак, доказів, які б підтверджували його повноваження на підписання позовної заяви (протоколу загальних зборів учасників, наказу про призначення на посаду голови, статуту Всеукраїнського об’єднання ветеранів) суду не надано.

За таких обставин, позивачу необхідно надати суду докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву.

Відповідно до статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Позивачем до позовної заяви не надано доказів, що підтверджують правосуб'єктність Печерського районного відділення Київського міського відділення Всеукраїнського об’єднання ветеранів, зокрема, доказів, які свідчать про функціонування вказаної установи станом на дату подання адміністративного позову (статут, положення, Витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України).

Підсумовуючи вищенаведене позивачу необхідно надати суду наступне: докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву; докази, що підтверджують правосуб'єктність Печерського районного відділення Київського міського відділення Всеукраїнського об’єднання ветеранів.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

У преамбулі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (надалі – Закон №3674-VI) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №3674-VІ судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Згідно ч.2 ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі – 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлена мінімальна заробітна плата з 01 січня 2016 року у місячному розмірі 1 378,00 гривень.

Даний позов містить три вимоги немайнового характеру.

Разом з тим, доказів на підтвердження сплати судового збору у належному розмірі позивачем до позовної заяви не додано, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, посилання позивача на п.6-1 та п.7 ч.1 ст.5 Закону №3674-VI, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач посилається на норми законодавства, які на час звернення до суду з даним позовом, втратили чинність, оскільки в редакції Закону №3674-VI від 03.09.2015 року відсутні вказані у позовній заяві підстави для встановлення пільг щодо сплати судового збору.

Щодо посилання позивача на п.13 ч.2 ст.3 Закону №3674-VI, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки положення вказаної норми стосуються лише фізичних осіб, які звернулися до суду з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб’єктів публічно-правових відносин, факт протиправності яких підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили на день звернення до суду.

У ч.3 ст.106 КАС України, крім іншого, зазначено, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

В порушення зазначених вище вимог позивачем до позовної не додано копій доданих до позовної заяви документів для направлення відповідачу.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись статтями 106-108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В :

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу 5-ти денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук