Справа № 804/5558/13-а
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2016 р. м. Київ К/800/60662/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого:Нечитайло О.М.
Суддів: Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року

у справі №804/5558/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі Буд»

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діксі Буд» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року, позовні вимоги задоволено: визнано неправомірними дії відповідача щодо складання Акту від 22 січня 2013 року №87/229/38113479 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання позивача» з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ «Галактика-М» за період квітень, травень 2012 року та ТОВ «Ривс» за червень 2012 року; визнано протиправними дії відповідача щодо коригування показників податкової звітності позивача з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ «Галактика-М» за період квітень, травень 2012 року, ТОВ «Ривс» за червень 2012 року в електронній базі даних деталізованої інформації по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України на підставі Акту від 22 січня 2013 року №87/229/38113479; зобов'язано відповідача відновити в електронній базі даних деталізованої інформації по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України показники податкової звітності позивача, що зазначені позивачем в податкових деклараціях з ПДВ за травень та червень 2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 34,41 грн.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Працівниками контролюючого органу здійснено заходи щодо проведення зустрічної звірки позивача з питань фінансово-господарських відношень з ТОВ «Галактика-М» за період квітень, травень 2012 року та ТОВ «Ривс» за період червень 2012 року, за результатами якої складено акт від 22 січня 2013 року №87/229/38113479 «Про неможливість проведення зустрічної звірки позивача», за висновками якого податковий орган встановив неможливість підтвердження реальності проведених господарських відносин із вказаними контрагентами, а також встановлена відсутність позивача за юридичною адресою, зазначеною у статутних документах.

За наслідками проведеної перевірки податкове повідомлення-рішення не приймалось, проте відповідачем внесено корегування показників позивача до електронної автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії податкового органу при проведенні зустрічної звірки позивача з питань підтвердження взаємовідносин з платниками податків, а саме з ТОВ «Галактика-М» за період квітень, травень 2012 року та ТОВ «Ривс» за період червень 2012 року, за результатами якої складено акт від 22 січня 2013 року №87/229/38113479, є протиправними та не відповідають вимогам Податкового кодексу України щодо підстав, порядку та процедури проведення податкового контролю платника податку.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитися у повній мірі з висновками судів попередніх інстанцій щодо неправомірності дій відповідача стосовно складання вказаного акту та вважає їх передчасними з огляду на таке.

Відповідно до приписів підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

За змістом пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

В свою чергу, механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначається Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232.

Поряд із цим, наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Відповідно до пункту 4.4 вказаних Методичних рекомендацій визначено, що в разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Форма акту про неможливість проведення зустрічної звірки затверджена Додатком № 3 до згаданих Методичних рекомендацій. Відповідна форма, серед іншого, передбачає внесення до акту про неможливість окремих відомостей, що стосуються суб'єкта проведення звірки.

Зі змісту викладеного вбачається, що дії з проведення зустрічної звірки та з оформлення результатів зустрічної звірки актом про неможливість проведення зустрічної звірки є, по суті, виконанням службовими особами своїх обов'язків, а самі по собі висновки вказаних актів не створюють відносин владного підпорядкування, що є необхідною ознакою публічно-правових відносин. Проведення зустрічних звірок є лише процедурним заходом зі збору податковим органом інформації щодо дотримання платником податкового законодавства у рамках податкового контролю.

Відповідно до приписів статті 17 КАС України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

У даному випадку дії податкового органу з метою проведення зустрічної звірки та складання відповідного акта є лише способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, що не порушує права платника, а сам акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України і є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом зустрічної звірки позивача не проведено та відповідної довідки не складено, про що свідчить і сам акт про неможливість проведення зустрічної звірки.

Отже, відповідні дії не призводять до виникнення будь-якого правового результату, оскільки звірка як юридичний факт у цьому разі не проведена. Тож жодних правових наслідків, які могли порушувати права платника податків та бути предметом оскарження, у даному випадку не виникло.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання податкової інспекції привести до відповідності дані обліку та особового рахунку платника податків - позивача з даними, наведеними ним у деклараціях з податку на додану вартість за період квітень - червень 2012 року, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано виходили з того, що самостійна зміна відповідачем в електронній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача без зміни цих показників самим платником шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує норми чинного законодавства, що завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, обов'язок платника податків подати декларацію з податку на додану вартість узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності.

У свою чергу, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Деталізованій базі співставлення, формуються на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, і повинні їм відповідати.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, а у випадку заниження або завищення ним суми податкових зобов'язань, обов'язок визначати податкове зобов'язання платника податків або повідомляти про необхідність внесення відповідних змін до податкової звітності покладено на податковий орган шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, до інформаційних баз даних податкових органів мають включатися або дані, задекларовані платником податків (самостійно узгоджені), або показники, визначені контролюючим органом, але які пройшли відповідну процедуру узгодження в адміністративному чи судовому порядку.

Відповідно, будь-які зміни до облікових даних платника податків, а також до інформаційних баз, мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають із узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

У даному випадку жодних донарахувань позивачеві грошових зобов'язань (та, відповідно, їх узгодження) за наслідками проведення спірної перевірки здійснено не було, що свідчить про вчинення податковим органом дій всупереч наведеним вищенормам та про порушення права позивача.

З урахуванням викладеного, самостійна зміна відповідачем в електронній автоматизованій системі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акта перевірки без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Зокрема, судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно заперечень податкового органу відповідачем не здійснювались коригування показників податкової звітності, проте відповідачем не надано доказів відповідності показників в електронній базі даних деталізованої інформації по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України показникам, зазначеним позивачем в податкові звітності з податку на додану вартість за квітень - червень 2012 року.

Отже, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зобов'язання відповідача привести до відповідності дані обліку та особового рахунку платника.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи, що суди повно і правильно встановили фактичні обставини справи, але неправильно застосували норми матеріально та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги частково, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій у наведеній частині позовних вимог та ухвалення нового судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року у справі №804/5558/13-а скасувати у частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дії відповідача щодо складання Акту від 22 січня 2013 року №87/229/38113479 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання позивача» з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ «Галактика-М» за період квітень, травень 2012 року та ТОВ «Ривс» за червень 2012 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року у справі №804/5558/13-а залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.