Справа № 760/2944/16-а
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/315/16
у справі № 760/2944/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді Кушнір С.І.,

при секретарі - Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, в якому з урахуванням уточнень просила визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва у призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції станом на дату набуття нею права на відставку з посади судді; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва нараховувати та виплачувати їй 84 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 07.08.2015 року - дати звернення з заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати їй перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Верховної Ради України «Про призначення суддів Вищого арбітражного суду України, арбітражних судів областей та міста Києва» від 16.11.1993 № 3602-ХІІ вона була призначена на посаду судді арбітражного суду міста Києва, який з липня 2001 року перейменовано в Господарський суд міста Києва.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 11.07.2002 № 106-ІV її було обрано суддею Київського апеляційного господарського суду, де вона працювала до дати звільнення з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

21.07.2014 р. їй виповнилося 65 років і відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ повноваження судді припинилися.

Враховуючи, що на момент досягнення нею 65 років її стаж роботи на посаді судді складав понад 22 роки, відповідно до статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ в редакції станом на 21.07.2014 р. вона мала право звільнитися з посади судді в зв'язку з виходом у відставку.

20.06.2014 року вона звернулася до Вищої ради юстиції України з заявою про відставку, що підтверджується листом Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2014 р. № 09-17/2764.

За вимогами ч. 3 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Вища рада юстиції України мала протягом одного місяця з дня надходження її заяви внести до Верховної Ради України подання про звільнення її з посади, а Верховна Рада України, в свою чергу, відповідно до ч.2 ст. 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мала розглянути питання про звільнення її з посади судді на пленарному засіданні без висновку комітету Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

Лише 16.07.2015 року Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16.07.2015 р. № 636-VІІІ її звільнено з посади судді у відставку.

06.08.2015 року згідно з наказом Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 р. № 159-к її звільнено із займаної посади у зв'язку з виходом у відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

07.08.2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Листом від 18.08.2015 р. № 9678/06 Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва відмовило їй в задоволенні заяви, пославшись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне грошове утримання судді у відставці призначається відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вважає, що такі дії Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва з відмови у задоволенні заяви про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання є протиправними та суперечать нормам чинного законодавства.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 р., на який послалося Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, відмовляючи їй призначення щомісячного довічного грошового утримання, набрав чинності 01.04.2015 р., тобто значно пізніше часу виникнення в неї права на відставку (21.07.2014 р.), а враховуючи, що зворотної сили він не має, вважає, що при вирішенні питання щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва мало керуватися нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ в редакції, чинній на момент виникнення в неї права на відставку.

За правилом ч. 1 ст. 102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції на дату досягнення неї 65 років, з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років суддя не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя.

Отже, починаючи з наступного дня після досягнення нею 65 років, а саме з 22.07.2014 р., вона не здійснювала свої повноваження судді і починаючи з цієї дата, в неї виникли права та обов'язки передбачені діючим на той час Законом України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», зокрема ч. 3 ст. 141, яка передбачає, що в зв'язку з виходом судді у відставку щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на вказані правові норми, враховуючи, що понад 20 років на посаді судді вона пропрацювала понад 2 роки, вона має право як суддя у відставці на одержання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84 відсотки її заробітної плати.

Згідно з довідкою Київського апеляційного господарського суду про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.02.2016 р. № 07-19/90, заробітна плата на дату досягнення нею 65 років дорівнювала 22776,60 грн., з яких 13398,00 грн. - посадовий оклад, 9378,60 грн. - надбавка за вислугу років.

Отже, відповідно до вимог закону вона має право на призначення і виплату їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 19132,34 грн. (84%*22776,60) без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі вищевикладеного, просила позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва свого представника в судове засідання не направив, подав суду письмові заперечення, відповідно до яких в задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене як судді, який вийшов у відставку, обчислене відповідно «Про статус суддів».

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діє з 01.01.2012 року) передбачено поетапне підвищення посадового окладу суддям місцевого суду.

Відповідно до ч. 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко визначено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України і про перерахунок щомісячного грошового утримання судді загального суду не зазначено.

Також пунктом 4 даної статті визначено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України.

Рішенням Конституційного суду України від 03.06.2013 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними): ч. 3; 1, 2, 3 речення ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Згідно статті 43 Закону України «Про статус суддів» (чинного на моментпризначення довічного щомісячного грошового утримання) судді в відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсії або звільнене від сплати податку довічне щомісячне грошового утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За повний рік роботи понад 20 років на посаді судді, розмір довічного щомісячного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше 90% заробітку судді. Так, аналогічні положення передбачені і діють у частині 3 статті 138 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Оскільки Законом передбачено проведення перерахунку довічного утримання лише суддям Конституційного Суду України, для проведення довічного грошового утримання позивачу - підстави відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України «Про призначення суддів Вищого арбітражного суду України, арбітражних судів областей та міста Києва» від 16.11.1993 № 3602-ХІІ позивач була призначена на посаду судді арбітражного суду міста Києва, який з липня 2001 року перейменовано в Господарський суд міста Києва.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 11.07.2002 № 106-ІV позивача було обрано суддею Київського апеляційного господарського суду, де вона працювала до дати звільнення з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VІІІ позивача звільнено з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Київського апеляційного господарського суду від 06 серпня 2015 року №159-ос, позивача відраховано з 06 серпня 2015 року зі штату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із звільненням з посади судді та виходом у відставку, відповідно до постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VІІІ.

Заява позивача про звільнення її з посади судді Київського апеляційного господарського суду у відставку та матеріали, необхідні для внесення подання про звільнення, були подані до Вищої ради юстиції 20 червня 2014 року, що підтверджується довідкою Київського апеляційного господарського суду № 08-44/10 від 15.02.2016 року та пояснюється тривалий нерозгляд заяви позивача через бездіяльність Вищої ради юстиції та Верховної Ради України.

З розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вбачається, що станом на 06 серпня 2015 року загальний стаж роботи позивача на посадах, які дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 22 роки 22 дні.

Згідно із довідкою начальника фінансово-економічного відділу Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року № 07-19/90 на підставі особових рахунків за липень 2014 року заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначена ОСОБА_1 у розмірі 22776,60 грн., яка складається з посадового окладу 13398,00 грн. та надбавки за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу - 9378,00 грн.

07 серпня 2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 12 лютого 2015 року).

Листом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 12 серпня 2015 року №9678/06 позивача повідомлено про прийняте рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що була чинною на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається ст. 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

В силу ч. 3 ст. 138 вищезазначеного Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз.2 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): ч.3, 1-3 речення ч.5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ; ст. 2 Закону України Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ»; абз.2 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом №3668-VI, а тому позивач має право на призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у зв'язку з відставкою, відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року редакції.

Відповідно до пп. 2 п. 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166-VII, зокрема внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме у частині третій статті 138 цифри "80" замінено цифрами "70", які відповідно до п. 2 розділу IV Прикінцевих положень цього Закону набрали чинності 01 травня 2014 року.

Тобто, на час набуття Позивачем права на відставку були чинні положення ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими передбачено, що судді, який вийшов у відставку, щомісячне довічне грошове утримання виплачується у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячної довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Тобто, Позивач, на час виповнення йому 65 років на час виникнення права на відставку, мав право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 70% заробітної плати судді.

Разом з тим, скористатись правом на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач змогла лише після прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення суддів №636-VІІІ від 16 липня 2015 року та відрахування зі штату суду згідно з наказом голови Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року №159-к.

Суд також звертає увагу, що заяву, в якій позивач просить внести подання про звільнення її з посади судді Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку, було подано до Вищої Ради юстиції України 20 червня 2014 року, що підтверджується довідкою Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року №08-44/10. В свою чергу, лише 16.07.2015 року постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16.07.2015 року № 636-VІІІ позивача звільнено з посади судді у відставку, а тривалий розгляд заяви ОСОБА_1 обумовлений перервою у роботі Вищої Ради юстиції у зв'язку із змінами в законодавстві України, бездіяльність Вищої ради юстиції України та Верховної ради України.

Таким чином, заява позивача про звільнення її з посади судді Київського апеляційного господарського суду у відставку подана до Вищої Ради юстиції 20 червня 2014 року відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України та ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто позивач реалізував своє конституційне право на звільнення у відставку при досягнутому рівні матеріального забезпечення під час дії ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 74% суддівської винагороди при досягнутому позивачем стажу, що дає право на відставку та на момент звільнення ОСОБА_1 з посади судді у відставку станом на 06 серпня 2015 року становив 22 роки 22 дні (згідно наявного в матеріалах справи розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та довідки Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року №08-44/19).

Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 якого заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (органи, що призначають щомісячне довічне утримання) за місцем проживання (реєстрації) судді через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи. Щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення. Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день приймання органом, що призначає щомісячне довічне утримання, письмової заяви та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

В силу п.п.5.4, 5.5 вищезазначеного Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, не пізніше 10 днів після надходження заяви з потрібними для призначення щомісячного довічного утримання документами орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні. Право особи на одержання щомісячного довічного утримання установлюється на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає щомісячне довічне утримання. Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 12 серпня 2015 року №9678/06, відповідач відмовив у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, а саме скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Пунктом 17 вищезазначеного Закону внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII), а саме частину третю-п'яту статті 141 викладено в новій редакції, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції змін, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, збережена норма щодо довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому, безпосередньо передбачено, що після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність посилань відповідача на скасування норм щодо пенсійного забезпечення згідно п.5 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону.

Крім того, відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» розгляд заяв і скарг, поданих до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги).

Враховуючи вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку, що заява позивача про звільнення у відставку з посади судді Київського апеляційного господарського суду має розглядатися відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на час подання позивачем вказаної заяви, а отже і право позивача на матеріальне забезпечення, як судді у відставці, визначається нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, яка діяла на час виникнення у останньої права на відставку, при цьому, відповідач рішенням від 12 серпня 2015 року протиправно, всупереч вимогам ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відмовив позивачеві у призначенні щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Приймаючи до уваги, що відповідно до п.1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку із поданням заяви про відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду, тому суд приходить до висновку, що право позивача на призначення щомісячного довічного утримання, як судді у відставці, виникає з 07 серпня 2015 року (з дня, наступного після відрахування позивача зі штату Київського апеляційного господарського суду), враховуючи, що позивач звернувся за призначенням щомісячного довічного утримання 07 серпня 2015 року.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 про те, що вона має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 74% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача перераховувати і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому у разі зміни, у відповідності до розміру грошового утримання, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права сторони, а не на майбутнє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 58, 126 Конституції України, ст.ст. 138, 141 Закону України Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 7, 9, 11, 159, 160, 161, 162, 163, 185, 186 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити правильний перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції станом на дату набуття нею права на відставку з посади судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва призначити, нарахувати і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 74 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 07 серпня 2015 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ: Кушнір С.І.