Справа № 807/3498/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2016 р. м. Київ К/800/5483/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Донця О.Є.,

Зайця В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Закарпатській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року

у справі № 807/3498/13-а

за позовом Вищого професійного училища № 3 м. Мукачева

до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області

про визнання протиправним та скасування в частині вимоги,

встановив:

Вище професійне училище № 3 м. Мукачева звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області (далі - Інспекція), в якому просило скасувати ч.ч. 1 та 2 п. 2 вимог, викладених у листі Інспекції від 20 вересня 2013 року № 07-03-6-14/6157.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано ч. 1 та ч. 2 п. 2 вимог викладених в листі Інспекції від 20 вересня 2013 року № 07-03-6-14/6157, а саме щодо повернення нарахованих та виплачених премій та відпускних на загальну суму 70967,18 грн. та щодо проведення перерахунку або стягнення сум внесків до державних цільових фондів по виплаченим преміям та відпускним заступникам директора на загальну суму 25761, 08 грн. В решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, постанову суду першої інстанції залишити в силі. Касаційна скарга мотивована тим, що виявлені відповідачем порушення доведені у встановленому законодавством порядку, вимога відповідача ґрунтується на нормах закону, тому суди дійшли помилкового висновку про її скасування в частині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання п. 2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ-й квартал 2013 року відповідачем проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Вищого професійного училища № 3 м. Мукачева за період з 01 листопада 2011 року по 30 липня 2013 року, про що складено акт ревізії від 11 вересня 2013 року № 07-03/68.

Перевіркою встановлено порушення позивачем фінансової дисципліни, в тому числі, директором училища було видано накази на преміювання заступників Вищого професійного училища № 3 м. Мукачева без рішення органу вищого рівня.

Зокрема, ревізорами зазначено, що позивачем нараховано та виплачено премій заступникам директора на загальну суму 60725,37 грн., та як наслідок, зайво проведено нарахувань на фонд оплати праці та перераховано до державних цільових фондів 22043,31 грн. Внаслідок включення в розрахунок середньої заробітної плати при розрахунку відпускних, зайво нарахованих премій заступникам директора без рішення органу вищого рівня, призвели до нарахування та виплати відпускних за 2012-2013 роки заступником директора в завищених розмірах на загальну суму 10241,81 грн. та відповідно до зайвих нарахувань до державних цільових фондів на суму 3717,77 грн.

На підставі ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Інспекцією на адресу позивача направлено лист від 20 вересня 2013 року № 07-03-6-14/6157 «Про усунення порушень та недоліків виявлених ревізією».

П. 2 вказаного листа директору училища пропонується прийняти міри по відшкодуванню допущених порушень, а саме:

- повернути зайво нараховані та виплачені премії заступникам директора, зокрема, без рішення органу вищого рівня, виплачені в період листопад-грудень 2011 року та 2012 рік в загальній сумі 60725,37 грн. та повернути зайво виплачені заступникам директора відпускні за 2012 - 2012 роки в загальній сумі 10241,81 грн., або утримати з осіб, які їх отримали, за умови її письмової згоди, шляхом повернення коштів на реєстраційний рахунок училища з подальшим перерахуванням їх до бюджету;

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів по незаконно виплаченим преміям та відпускним заступникам директора на загальну суму 25761,08 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) або стягнути з осіб, якими допущено зайві виплати з оплати праці, зокрема, стягнути з директора училища ОСОБА_2 25761,08 грн. та повернути на реєстраційний рахунок училища з подальшим перерахуванням їх до бюджету.

Позивач, непогодившись з такими пунктами вимоги Інспекції, звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено неправомірності прийнятого відповідачем рішення.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до листа № 1/9-648 від 18 листопада 2005 року Міністерства освіти і науки України, Міністерство надає право керівникам навчальних закладів, установ освіти вирішувати питання щодо преміювання у межах наявних коштів на оплату праці, відтак вимоги Інспекції про відшкодування виплачених коштів є незаконними, тому підлягають скасуванню.

Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (п.п. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію).

Згідно з п. 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю (органу контрольно-ревізійної служби) надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання регулюється Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550 (далі - Порядок проведення інспектування).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

П.п. 45, 46 Порядку проведення інспектування передбачено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року № 21-63а14, 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14, 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14, 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15, висновки яких мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахування викладеного, суд касаційної інстанції зазначає, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даній справі відповідачем пред'явлено вимогу про усунення порушень та недоліків виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Вищого професійного училища № 3 м. Мукачева. При цьому спірні пункти вимоги органу державного фінансового контролю вказують на виявлені збитки, їхній розмір та зобов'язання позивача вжити заходів щодо повернення цих коштів.

Зважаючи на те, що такі пункти вимоги органу державного фінансового контролю не є обов'язковими до виконання для підконтрольної установи та виконуються нею добровільно, однак все ж можуть бути прийняті органом державного фінансового контролю, спірні пункти вимоги Інспекції, викладені в листі від 20 вересня 2013 року № 07-03-6-14/6157, не суперечать вимогам закону, тому не підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, однак з мотивів недоведення неправомірності прийнятого відповідачем рішення, в той час як правильною підставою для відмови в задоволенні позову є відсутність у підконтрольної організації порушеного права спірними пунктами вимоги, оскільки такі пункти не породжують безпосередньо прав чи обов'язків для позивача. Суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, дійшовши висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню з залишенням в силі постанови суду першої інстанції з мотивів, наведених вище.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: