Справа № 803/334/15-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року № 876/4141/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Рибачука А.І.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про припинення підприємницької діяльності, -

встановив:

20.02.2015 Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області звернулася в суд із адміністративним позовом про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 згідно ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», оскільки вона більше року не подає податкових декларацій та документів фінансової звітності.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13.03.2015 позов задоволено повністю.

Із постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що податкові декларації про майновий стан і доходи підприємцем були подані з запізненням, що у відповідності до ст. 120 ПК України є підставою для фінансової відповідальності, а не припинення підприємницької діяльності.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 23.02.2016 апеляційну скаргу заперечив та просив залишити її без задоволення. У наступні судові засідання представник позивача не прибув, хоча належним чином про них повідомлений.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що у процесі судового розгляду встановлено факт неподання відповідачем більше року податкової звітності, що у відповідності до ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується частково, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 67.2 статті 67 ПК України передбачено право контролюючих органів в установленому законом порядку звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців.

Згідно вимог пункту 3 частини другої статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання останнім протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Правовий аналіз наведених законодавчих положень у їх сукупності свідчить, що податкові органи наділені правом звернення до суду з позовом про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у зв'язку з неподанням останньою протягом року податкових декларацій.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звернувшись із розглядуваним позовом, вказував на те, що ФОП ОСОБА_3 з моменту реєстрації (25.08.2010) жодного разу не подавала звітності, на підтвердження чого надано довідку від 23.01.2015 № 830 (а.с. 4).

Проте, відповідач, у процесі апеляційного розгляду вказував на те, що ним подавалась податкова звітність за 2012-2014 роки, однак з порушенням строків, на підтвердження чого надано копії декларацій про майновий стан і доходи.

Однак, копії наданих позивачем декларації неналежної якості, з яких неможливо встановити дату їх подання, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції з метою офіційного з'ясування обставин справи, витребував ці декларації у податкового органу, а також інформацію про систему оподаткування, на якій перебувала ОСОБА_3 у 2010-2014 роках.

Згідно поданої позивачем інформації від 07.04.2016 № 527/10-07, ОСОБА_3 у вказані вище роки перебувала на загальній системі оподаткування та звітності, а отже повинна була подавати декларацію згідно ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.5 ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

За змістом п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п. 49.18 вказаної статті податкові декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців подаються протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік подала 24.04.2013, а за 2013-2014 роки - 23.02.2015, що свідчить про те, що станом на час звернення податкового органу з розглядуваним позовом (20.02.2015) відповідачем більше року не подавалася податкова звітність. Подальше подання позивачем такої звітності не може бути взяте до уваги, оскільки станом на час звернення з розглядуваним позовом така подана не була, що є достатньою підставою для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3

Однак, суд першої інстанції безпідставно зобов'язав державного реєстратора реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області здійснити заходи, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та спрямовані на припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3, оскільки такої вимоги позивачем не заявлялось. Крім цього, з аналізу статті 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, лише направляє копію судового рішення державному реєстратору, а не покладає на нього обов'язок щодо вчинення будь-яких дій. Чіткий порядок дій державного реєстратора регламентований Законом, а тому відсутні підстави для додаткового про це зазначення у судовому рішенні.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання державного виконавця до вчинення дій прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак в цій частині підлягає скасуванню. У решті суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а тому підстав для його скасування в цій частині суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі № 813/334/15-а - скасувати в частині зобов'язання державного реєстратора реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області здійснити заходи, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та спрямовані на припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена та підписана 28.04.2016.