Справа № 0308/3028/2012
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0308/3028/2012
Провадження № 2-а/161/9/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Господарук І.О.,

Романової І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона являється інвалідом 1 групи з народження, що підтверджується висновком МСЕК про час настання інвалідності від 16.02.2011року. Нещодавно їй стало відомо, від сестри, що вона з 2006 року мала право на отримання одночасно соціальної допомоги, у відповідності до ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, так як її батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, не отримувала її, оскільки належним чином не була повідомлена про це органами Пенсійного фонду та соціального захисту населення, їхня бездіяльність привела до порушення прав та законних інтересів позивача. Відразу після порушення її прав позивач звернулась до Управління пенсійного фонду та Департаменту соціального захисту. Проте з'ясувала, що її пенсійна справа в Управлінні Пенсійного фонду та в Департаменті соціальної політики була сформована як інвалід загального захворювання. Дана помилка вже виправлялась підчас її звернення до Пенсійного фонду, про що свідчить запис від 01.10.1991 року в пенсійному посвідченні №1333022. А також нею подавались документи в Пенсійний фонд для отримання доплати до пенсії згідно із Законом України «Про пенсії та особливі заслуги перед Україною» в розмірі 70% від надбавки, яка була встановлена годувальнику - 21% від пожиточного мінімуму визначеного для осіб, які втратили працездатність. Про що свідчить витяг із протоколу №703 засідання комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Волинській обласній державній адміністрації від 31.12.2003 року. Розпорядженням про перерахунок пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 01.01.2004 року позивач отримує підвищення до пенсії за особливі заслуги перед Україною 70% від надбавки, яка була встановлена годувальнику. У своїх заявах до Пенсійного фонду позивач постійно наголошувала, що являється інвалідом з дитинства з 03.10.1979 року довічно,а не інвалідом загального захворювання, як зазначається в її пенсійній справі. Згідно положення ЛТЕК, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 28.10.1963 року. 3алежно від ступеня втрати працездатності інвалідність підрозділяють на три групи. Причинами інвалідності є: загальне захворювання, інвалідність з дитинства, трудове каліцтво, професійне захворювання. Час настання інвалідності встановлюється в необхідних випадках на звернення органів соціального забезпечення. Рішення виноситься на основі медичних документів, підтверджуючих, що за станом здоров'я на необхідний час могла бути встановлена група інвалідності, при цьому вказується дата фактичного настання інвалідності. Після подання позивачем повторної заяви до Пенсійного фонду від 02.02.2011 року дана помилка була виправлена, одночасно роз'яснено позивачу, що причина інвалідності не впливає на призначення пенсії, що не відповідає дійсності, так як пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до якої, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. З вище вказаного вбачається, що для призначення даного виду пенсії можливе лише у тому разі, якщо вона являється інвалідом з дитинства, а не загального захворювання, а тому при призначенні даного виду пенсії має суттєве значення причина інвалідності та момент її настання. Згідно відповіді із Департаменту соціальної політики № 0-69/060/20-11 від 23.02.2011року, щодо реєстрації позивача як особи, яка має право на пільги згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги «Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» позивач була включена до Єдиного державного автоматизованого реєстру, як інвалід з дитинства другої групи 11.06.2006 року, що не відповідало дійсності на день звернення. Позивачу було роз'яснено її право на отримання одночасно пенсії у зв'язку втратою годувальника та соціальної допомоги, проте за висновком останніх позивач такого права не має, а буде мати, тоді коли згідно висновку МСЕК буде встановлено, що захворювання, яке призвело до інвалідності мало місце до досягнення 18-річного віку. Вважає, що працівники Департаменту соціальної політики, проводячи перевірки та відвідуючи одиноких інвалідів, повинні були їй повідомити про внесення змін до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам» від 01.01.2006 року, тобто після набуття чинності ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам» та роз'яснити позивачу право на звернення до Пенсійного фонду із заявою про зміну виду пенсії та із заявою до Департаменту соціальної політики про призначення державної соціальної допомоги інваліду з дитинства. Оскільки, внаслідок своєї немічності та фізичної неспроможності, потребує постійного стороннього догляду, всі ці обставини не дали мені змоги вчасно дізнатися про свої права. На дату прийняття Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», довідка огляду МСЕК від 03.10.1979 року про визнання позивачем інвалідом з дитинства довічно, знаходився в її пенсійній справі, але по скільки вона була сформована не правильно і до Єдиного державного автоматизованого реєстру позивач була занесена як інвалід загального захворювання. Відповідно позивачу повідомлення не надіслали. Саме з вини відповідачів - органів Пенсійного фонду в м. Луцьку та Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, які не вірно сформували її Пенсійну справу, а також у формі не ненадання позивачу інформації про можливість на одноразове отримання державної соціальної допомоги та пенсії по втраті годувальника, вона вчасно не звернулася в відповідні органи. Окрім того, позивач потребує стороннього догляду та допомоги, оскільки не може доглядати за собою, проте більше ніж десять років її не відвідували соціальні працівники та не надавали їй ніякої допомоги, а тому догляд за нею здійснює сестра. З приводу цього позивач також зверталась із заявою до Департаменту соціального захисту громадян, у якій просила пояснити чому її не відвідували соціальні працівники. Згідно відповіді Департаменту соціального захисту останніми було встановлено, що позивач перебуває на обліку в територіальному центрі з серпня 1998 року по 30 червня 2010 року, а 01.07.2010 року вона знята з обліку в зв'язку з введенням в дію нової редакції Типового положення про територіальний центр по обслуговуванню одиноких громадян. Проте працівники територіального центру нехтуючи своїми обов'язками не сповістили її про це. Згідно її звернення до департаменту соціальної політики від 30.11.2012 року позивачу надали копію акту обстеження матеріально-побутових умов малозабезпечених громадян від 13 серпня 1998 року, який підроблений, в якому на обох сторінках вказано ім'я позивача, тільна першій сторонці вона інвалід загального захворювання, з другої сторонці інвалід з дитинства. Очевидно його зробили з акту обстеження її сестри-близнюк (інвалід з дитинства) ОСОБА_8. При зверненні її сестри, ОСОБА_1 в територіальний центр показати сформовану справу, що позивач знаходиться на обліку, було замовлено. По скільки позивач матеріально не має можливості оплатити послуги адвоката, вона звернулась у прокуратуру м. Луцька про представлення її інтересів у суді 10.03.2011 року та про надання правової допомоги, але прокуратура повністю ігноруючи її соціальний статус та її неспроможність вирішувати самостійно юридичні питання поверхнево дослідила обставини з приводу порушення її прав працівниками Пенсійного фонду та Департаменту соціальної політики. Тільки згодом,згідно листа №05-1926-11 від 04.11.2011 прокуратурою області доручено прокурору м. Луцька вжити заходи представницького характеру з приводу пред'явлення позовної заяви до суду. 11.11.2011 року позивач звернулась у Луцький міський суд з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії. 06 лютого розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу позивача, суддя Савицька Н.В. прийняла ухвалу про закриття провадження у справі, по скільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк. Визнати неправомірною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Луцької міської ради щодо ненадання роз'яснення про законодавство соціального та пенсійного забезпечення. Визнати грубе порушення Пенсійного фонду в формуванні її пенсійної справи з вимогами законодавства. Зобов'язати Пенсійний фонд України у м. Луцьку здійснити відповідне дорахування пенсії та виплати їй суму заборгованості за період з 01.01.2006 року по 22.02.2011 року, в зв'язку з втратою годувальника, врахувавши, що в сім'ї два інваліди з дитинства, її сестра близнюк. Зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради здійснити відповідне донарахування соціальної допомоги та виплатити мені суму заборгованості за період 01.01.2006 року по 22.02.2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Суду пояснив, що пенсійна справа не формувалася УПФ в м. Луцьку, так як справа була сформована в УПФ м. Ковеля. При зверненні позивача до Управління із заявою про переведення на інший вид пенсії, її було переведено на вид пенсії по втраті годувальника. Права та законні інтереси позивача Управлінням порушені не були. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали пенсійної справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Луцької міської ради щодо ненадання позивачу роз'яснення про законодавство соціального та пенсійного забезпечення, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» органи медико-соціальної експертизи та заклади охорони здоров'я у 3-денний строк зобов'язані надіслати копії акта огляду інваліда з дитинства або медичного висновку про визнання дитиною-інвалідом до місцевої державної адміністрації за місцем проживання інваліда з дитинства або батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини-інваліда. Не пізніше 10 днів після надходження документів, зазначених у частині першій цієї статті, місцева державна адміністрація зобов'язана у письмовій формі повідомити інваліда з дитинства, а також батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника дитини-інваліда про право на державну соціальну допомогу, умови, розмір і порядок її надання.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» органи місцевого самоврядування зобов'язані інформувати інвалідів про зміни і доповнення законодавства про соціальну захищеність інвалідів.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_4 з 19.08.1977 року перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області як інвалід ІІ групи від загального захворювання. Пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до довідки МСЕК серії 76 № 349711, ОСОБА_4 являється інвалідом з дитинства з 03.10.1979 року.

Відповідно до рішення комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Волинській обласній державній адміністрації ОСОБА_4 встановлене підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про особливі заслуги перед Україною», яке складає 70% від надбавки, яка була б встановлена годувальнику, у розмірі 21% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Також судом встановлено, і цього не заперечувалось представником відповідача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, що Департамент соціальної політики Луцької міської ради не повідомив ОСОБА_4 в письмовій формі про право на одночасну виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам». А тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про визнання грубе порушення Пенсійного фонду в формуванні її пенсійної справи з вимогами законодавства, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області з 19.08.1977 року.

Також судом встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви, що відповідачем по справі являється Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку.

Також встановлено, і це вбачається з письмових матеріалів справи та матеріалів пенсійної справи, що пенсійна справа ОСОБА_4 була переведена з Ковельського рай(міськ) соцзабеза та взята на облік в Луцькому міському соцзабезі 01 серпня 1988 року. Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку, всупереч твердженням позивача та його представника, не формувало матеріали вказаної пенсійної справи. Таким чином, права позивача в цій частині ніяким чином не порушені з боку Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Пенсійного фонду України у м. Луцьку здійснити відповідне дорахування пенсії та виплати позивачу суму заборгованості за період з 01.01.2006 року по 22.02.2011 року, в зв'язку з втратою годувальника, врахувавши, що її в сім'ї два інваліди з дитинства, її сестра близнюк, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом встановлено, що лише 21 лютого 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. В подальшому, на підставі поданої заяви, ОСОБА_4 була переведена з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника.

Також судом встановлено, що переведення ОСОБА_4 з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника відбулося на підставі поданої нею заяви від 21 лютого 2011 року. При цьому, до 21 лютого 2011 року ОСОБА_4 не зверталася до Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку з заявою про зміну виду призначеної пенсії. Таким чином, взагалі відсутня вина Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку щодо недоотримання ОСОБА_4 суми пенсії. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради здійснити відповідне донарахування соціальної допомоги та виплатити позивачу суму заборгованості за період 01.01.2006 року по 22.02.2011 року, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об'єктивні обставини, коли інвалід чи його батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», в редакції станом на 01 січня 2006 року, інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" ( 1727-15 ), призначається за вибором інвалідів з дитинства (законних представників інвалідів з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей-інвалідів) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" ( 1727-15 ). При цьому якщо інвалід з дитинства або дитина-інвалід має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Як було встановлено судом при розгляді справи, що Департамент соціальної політики Луцької міської ради не повідомив ОСОБА_4 в письмовій формі про право на одночасну виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам». Таким чином, недоотримання ОСОБА_4 суми пенсії знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з бездіяльністю Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо роз'яснення права позивача на одночасну виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», яке виникло 01 січня 2006 року. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Керуючись Законом України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», ст. ст. 2, 71, 158-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Луцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо ненадання ОСОБА_4 роз'яснення законодавства про соціальне забезпечення, як інваліду 1 групи.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради здійснити ОСОБА_4 нарахування та виплату соціальної допомоги, як інваліду 1-а групи у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» за період часу з 01.01.2006 року по 22.02.2011 року, з урахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Постанова в повному об'ємі

складена 26 квітня 2016 року