Справа № 523/5891/15-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2016 р. м. Київ К/800/45664/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року

у справі № 523/5891/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,

третя особа: ОСОБА_3,

про часткове скасування розпорядження,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просила скасувати розпорядження від 30 вересня 2011 року № 577р в частині розгляду заяви ОСОБА_3

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 травня 2015 року позов задоволено, скасовано спірне розпорядження відповідача. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, постанову суду першої інстанції залишити в силі. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що спірне розпорядження відповідача є незаконним, оскільки позивач набула права власності на спірне приміщення, яке належало ОСОБА_4, відтак відповідач не мав законних підстав для передачі належного позивачу приміщення третій особі. Крім того, на момент прийняття спірного розпорядження існувала заборона на відчуження спірного приміщення.

В запереченнях, що надішли на адресу суду, третя особа не погоджується з касаційною скаргою, просить відмовити в її задоволенні, рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримала в дар від ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, яка згідно з технічним паспортом, виготовленого у 1995 році, складається з двох житлових кімнат, житловою площею 37,8 кв. м., загальною площею 58,2 кв. м.

Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 вересня 2011 року № 577р надано ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_3 складом сім'ї 2 чоловіки (вона, син), аварійну квартиру АДРЕСА_2 під підсобне приміщення без права реєстрації.

Також судами встановлено, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_2 набула право власності на квартиру № 48 що складається з двох кімнат, житловою площею 37,8 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м. (в тому числі і на спірну квартиру № 50, яка входить до складу квартири № 48) на підставі договору дарування від 17 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Трубачової Г.І., зареєстрованого в реєстрі № 393.

Крім того, на час прийняття спірного розпорядження існувала заборона на відчуження квартири у вигляді арешту на майно боржника ОСОБА_4, відповідно до постанови від 05 квітня 2011 року, серія і номер: 20843906, яка видана Другим Суворовським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано 08 квітня 2011 року.

За таких обставин, позивач, вважаючи, що спірне розпорядження є незаконним, таким, що порушує її право власності на приміщення, звернулась до суду з даним позовом про його скасування в частині.

Суди, розглядаючи даний спір, виходили з того, що він є адміністративним.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом про захист права цивільного щодо власності на майно, оскільки спірним розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради її позбавлено вказаного права.

Разом з тим, спір щодо захисту права цивільного має не публічний, а приватно-правовий характер, тому вирішення такого спору не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Крім того, Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі, отримання свідоцтва про право власності на майно тощо.

Прийняте районною адміністрацією спірне розпорядження (як суб'єктом владних повноважень) є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи користувача майна оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на майно, має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 09 грудня 2014 року, № 21-544а14 від 16 грудня 2014 року, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин щодо захисту права цивільного, їх суб'єктний склад та норми ст.ст. 15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 21 травня 2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про часткове скасування розпорядження закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: