Справа № 597/281/16-а
Суддя: Дудяк С. В.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №597/281/16-а
Провадження №2-а/597/9/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького районупро визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати протиправними рішення ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького району Тернопільської області №381 від 21.08.2015 року та №30 від 09.02.2016 року, зобов'язати ОСОБА_3 сільську раду Заліщицького району укласти з нею договір оренди земельної ділянки розміром 0,1234 га., що знаходиться в с.Колодрібка по вул.Жаберівка 154 Заліщицького району, стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького району в її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,00 грн., стягнути з відповідача в її користь судові витрати по справі, які складаються із витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що стала відповідно до договору купівлі-продажу від 15.04.2014 року власницею господарського магазину, який був придбаний на аукціоні проведеному спілкою споживчих товариств Тернопільської області. Вказаний магазин знаходиться в с.Колодрібка по вул.Жаберівка 154 на земельній ділянці площею 0,2083 га. Також на даній земельній ділянці розташований торговий центр, що належить Заліщицькому РайСТ. У зв'язку з відчуженням їй магазину РайСТ порушило перед сільською радою питання поділу земельної ділянки площею 0,2083 га. Своїм рішенням від 27.06.2014 року №310 ОСОБА_3 сільська рада Заліщицького району надала дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації, щодо поділу земельної ділянки площею 0,2083 га. на земельні ділянки площею 0,0849 га. та 0,1234 га., присвоїла земельній ділянці площею 0,1234 га. на якій знаходиться господарський магазин адресний номер с.Колодрібка вул.Жаберівка 154, вилучила із постійного користування Заліщицького РайСТ земельну ділянку площею 0,1234 га. і передала її ОСОБА_1 Позивачкою у відповідності з даним рішенням виготовлена технічна документація на земельну ділянку площею 0,1234 га. та повністю проплачені всі необхідні кошти. Рішенням від 29.09.2014 року №323 ОСОБА_3 сільська рада внесла зміни в пункти 1, 2, 3, 4 рішення від 27.06.2014 року №310, зменшивши цим розмір раніше виділеної позивачці земельної ділянки на якій знаходиться господарський магазин з 0,1234 га. до 0,057937 га.

Дане рішення позивачкою було оскаржено і в результаті постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2015 року воно було визнано протиправним та скасоване. Після цього позивачка звернулась до голови сільської ради з проханням укласти договір оренди цієї земельної ділянки розміром 0,1234 га., однак не зважаючи на рішення суду сільська рада прийняла оскаржувані рішення №381 та №30. На думку позивачки дані рішення суперечать рішенню суду та дублюють скасоване судом рішення сільської ради. Позивачка наголошує на тому, що розмір виділеної їй земельної ділянки 0,057937 га. є недостатнім для повноцінного використання придбаного магазину, тому вимушена звертатись до суду з даним позовом. В підтвердження своєї вимоги про стягнення з відповідача в її користь моральної шкоди позивачка зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача в неї різко погіршився стан здоров'я, з'явився страх смерті, почастішали звернення до лікарів за наданням медичної допомоги, що вкрай негативно відобразилось на її психо-емоційному стані та завдало моральних страждань.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького району в судовому засіданні та в письмовому запереченні позовних вимог позивачки не визнав і пояснив, що рішення сільської ради №381 від 21.08.2015 року та №30 від 09.02.2016 року прийняті сільською радою в межах повноважень, є законними та скасуванню не підлягають. Потреба площі для обслуговування магазину позивачки, яка становить 0,057937 га. встановлена згідно розрахунку виданого Міжгосподарським відділом інвестиційного капітального будівництва у Тернопільській області Заліщицького району від 10.09.2014 року №34. Крім цього, сільська рада приймаючи оскаржувані рішення не завдала і не могла завдати позивачці моральної шкоди. Тому, представник відповідача просить відмовити повністю в задоволенні даного позову позивачці ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного:

в судовому засіданні встановлено, що позивачка відповідно до договору купівлі-продажу від 15.04.2014 року стала власницею господарського магазину, який був придбаний нею на аукціоні проведеному спілкою споживчих товариств Тернопільської області.

Даний господарський магазин знаходиться в с.Колодрібка по вул.Жаберівка 154 на земельній ділянці площею 0,2083 га. Також на даній земельній ділянці розташований торговий центр, що належить Заліщицькому РайСТ.

У зв'язку з відчуженням позивачці ОСОБА_1 магазину РайСТ порушило перед сільською радою питання поділу земельної ділянки площею 0,2083 га.

Рішенням №310 від 27.06.2014 року ОСОБА_3 сільська рада Заліщицького району надала дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації, щодо поділу земельної ділянки площею 0,2083 га. на земельні ділянки площею 0,0849 га. та 0,1234 га., присвоїла земельній ділянці площею 0,1234 га. на якій знаходиться господарський магазин адресний номер с.Колодрібка вул.Жаберівка 154, вилучила із постійного користування Заліщицького РайСТ земельну ділянку площею 0,1234 га. і передала її ОСОБА_1

Позивачкою у відповідності з даним рішенням виготовлена технічна документація на земельну ділянку площею 0,1234 га. та повністю проплачені всі необхідні кошти.

Рішенням №323 від 29.09.2014 року ОСОБА_3 сільська рада внесла зміни в пункти 1, 2, 3, 4 рішення №310 від 27.06.2014 року, зменшивши при цьому розмір раніше виділеної позивачці земельної ділянки на якій знаходиться господарський магазин з 0,1234 га. до 0,057937 га.

Дане рішення сільської ради визнано протиправним та скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2015 року.

Як стверджує позивачка, вона після одержання копії даного рішення суду зверталась до голови сільської ради з проханням укласти договір оренди земельної ділянки розміром 0,1234 га., однак їй було відмовлено, зокрема:

оскаржуваним рішенням №381 від 21.08.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в наданні в оренду земельної ділянки площею 0,1234 га. для обслуговування господарського магазину, надано в оренду земельну ділянку площею 0,0579 га.;

оскаржуваним рішенням №30 від 09.02.2016 року надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації про передачу в оренду, щодо поділу земельної діляки по вул.Жаберівка 154, загальною площею 0,2083 га., що перебуває в постійному користуванні Заліщицького РайСТ на земельні ділянки площами 0,0849 га. та 0,057937 га., а залишок площею 0,065463 га. перевести до земель загального користування.

Відповідно до ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 ч.2 Основного Закону передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.116 ч.1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.415 ч.3 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим) (ст.120 ч.1, 2, 6 ЗК України).

Відповідно до положень ст.71 ч.1, 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не доведено правомірність оскаржуваних рішень, його доводи про те, що рішення сільської ради №381 від 21.08.2015 року та №30 від 09.02.2016 року прийняті сільською радою в межах повноважень, є законними та скасуванню не підлягають, так як потреба площі для обслуговування магазину позивачки, яка становить 0,057937 га. встановлена згідно розрахунку виданого Міжгосподарським відділом інвестиційного капітального будівництва у Тернопільській області Заліщицького району від 10.09.2014 року №34, який був підставою для внесення змін у рішення №310 від 27.06.2014 року рішенням №323 від 29.09.2014 року, яке скасоване постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2015 року.

Крім цього, суд вважає, що оскаржуваним рішенням ОСОБА_3 сільської ради №30 від 09.02.2016 року по суті продубльовано скасоване постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2015 року рішення ОСОБА_3 сільської ради №323 від 29.09.2014 року.

Згідно ст.152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

А, тому, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що оскільки оскаржуваними рішеннями ОСОБА_3 сільської ради порушено право позивачки на володіння та користування належною їй земельною ділянкою у відповідному розмірі, то за таких обставин вони не можуть залишатись в силі та підлягають скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача в її користь моральної шкоди, яка оцінена нею у 10000,00 грн., суд враховує те, що позивачкою не наведено достатніх підстав для стягнення саме такої суми моральної шкоди та не обґрунтовано і не підтверджено належними доказами факт понесених моральних страждань, що спричинені саме діями відповідача.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачки в даній частині є недоведеними тому в їх задоволенні слід відмовити.

Що стосується судових витрат по справі, які позивачка понесла та просить стягнути з відповідача, зокрема, витрат на правову допомогу, суд вважає, що дану вимогу слід задоволити частково, враховуючи при цьому положення ст.1 ЗУ Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, згідно якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Аналізуючи дану статтю закону, те, що адвокат ОСОБА_4 надаючи позивачці правову допомогу не брав участі у судових засіданнях по даній справі, не здійснював ознайомлення з матеріалами справи в суді, однак складав позовну заяву, на яку враховуючи її об'єм, складність даної справи ним могло бути затрачено не більше п'яти годин, суд вважає, що з відповідача з користь позивачки, згідно ст.90 КАС України слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2756,00 грн. (1378*0,4=551,20*5=2756).

Вирішуючи питання стягнення сплаченого позивачкою судового збору при подачі позову до суду в сумі 551,20 грн. з відповідача в користь позивачки, суд вважає, що дану вимогу слід задоволити, оскільки згідно ст.94 ч.1, 3 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

А, тому, керуючись ст.ст.14, 19 Конституції України, ст.ст.116 ч.1, 120 ч.1, 2, 6, 152 ч.2 Земельного кодексу України, ст.415 ч.3 Цивільного кодексу України, ст.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, ст.ст.69, 71 ч.1, 2, 90, 94 ч.1, 3, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького районупро визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького району Тернопільської області №381 від .08.2015 року та №30 від 09.02.2016 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 сільську раду Заліщицького районуукласти з ОСОБА_1 Іванівноюдоговір оренди земельної ділянки у відповідності до рішення ОСОБА_3 сільської ради №310 від 27.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького районув користь ОСОБА_1 .05.1960 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с.Колодрібка Заліщицького району Тернопільської області (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Заліщицького районув користь ОСОБА_1 .05.1960 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с.Колодрібка Заліщицького району Тернопільської області 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_5