Справа № 804/571/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 р. Справа № 804/571/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
представника позивача Кісілевича Є.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
28.01.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» з позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень проти заявленого адміністративного позову не надавав.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2016 року Дніпродзержинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області була проведена перевірка платника рентної плати за спеціальне використання води та екологічного податку - ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (код ЄДРПОУ - 00130820) з питань своєчасності сплати рентної плати за спеціальне використання води за 1 квартал 2015 року, екологічного податку за 1 та 2 квартали 2015 року.
Ця перевірка була проведена на підставі пп.19-1.1.1 п.19-1 ст.19, п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України.
У зв'язку із цим встановлені порушення вимог п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, та дані перевірки свідчать про неподання (несвоєчасне подання) платіжного доручення до установи банку на перерахування належних до сплати податків і зборів.
Хід та висновки перевірки були викладені відповідачем в акті перевірки від 06.01.2016 року №12/3/04-03-15-04-10/00130820.
Однак, ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» не погодилось із висновками акту перевірки та надало свої заперечення, за якими зазначило, що товариство не може нести додаткову відповідальність за несвоєчасну сплату податків, оскільки не мало змоги виконувати зобов'язання своєчасно через наявність арешту всіх його рахунків. Тим більше, що товариство надавало банку платіжні доручення про сплату податку, які не були виконані банком через арешт рахунків. Однак, ці заперечення не були прийняті відповідачем до уваги, а висновки акту перевірки - залишені без змін.
Позивач не погодився із цими податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржує їх у судовому порядку, правомірність/протиправність винесення яких становить предмет доказування в цій адміністративній справі.
Так, як зазначає позивач у своєму позові, податковою інспекцією була проведена камеральна перевірка платника податків. Натомість, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що службовці Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в акті перевірки взагалі не визначили її вид, а лише посилаються на загальні норми Податкового кодексу України щодо функцій та прав контролюючих органів про здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, проведення перевірок і звірок.
Хоча ст.75 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент проведення спірної перевірки) нормативно визначені види перевірок, які можуть проводити контролюючі органи, а саме: за п.75.1 ст.75 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
А згідно п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Слід зазначити, що на момент проведення перевірки усі рахунки товариства були арештовані за постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання рішень суду. Копії вказаних постанов містяться в матеріалах справи та були надані відповідачу разом із запереченнями на спірний акт перевірки, проте не були прийняті до уваги.
Також позивачем надані суду копії платіжних доручень, за якими вбачається, що останній не зміг провести спірні проплати до бюджету. Проте, за повідомленнями банку, що містяться на зворотному боці платіжних доручень, останні були повернуті позивачу без виконання, у зв'язку із арештом рахунків клієнта.
У відповідності до положень ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом.
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.
Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.
Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.
Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.
Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.
Правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі припинено на підставі пункту 11 частини першої статті 83 цього Закону.
Активи боржника, які перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю органу доходів і зборів.
Отже, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів боржнику не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. А вимоги про сплату штрафу є похідними від наявного у товариства податкового боргу з рентної плати за період 1 квартал 2015 року, екологічного податку за 1 квартал та 2 квартал 2015 року та є протиправними з огляду на введений мораторій. Адже спірні нарахування штрафів від 21.06.2016 року були здійснені податковою інспекцією після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів судом, а саме: за результатами проведеної перевірки від 06.01.2016 року.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Втім, відповідач не навів суду жодних обґрунтувань на підтвердження своєї позиції, викладеної в акті перевірки та винесених податкових повідомленнях-рішеннях. Таким чином, в ході судового розгляду справи було встановлено, що винесені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.
Що стосується вирішення питання про судовий збір, то суд зазначає, що на підставі ст.ст.87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», сплачений ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у загальному розмірі - 1699,93грн. (платіжне доручення №139 від 17.01.2016 року) підлягає поверненню позивачу у повному обсязі з Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» сплачену суму судового збору у загальному розмірі - 1699,93грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто дев'ять грн. 93коп.).
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 09 березня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 09 березня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник