Справа № 423/619/16-а
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/619/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., при секретарі судового засідання Соловйовій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі в частині незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 27.09.2004 р. до 05.04.2011 р. та з 23.05.2012 до 30.06.2014 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 27.09.2004 р. до 05.04.2011 р. та з 23.05.2012 до 30.06.2014 р.

У задоволенні решти вимог - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 275,60 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови у повному обсязі відкладається до 11.04.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В. Мазур

Справа № 423/619/16-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., при секретарі судового засідання Соловйовій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах; 2) зобов'язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи з 04.05.1998 року по 08.06.1998 року, з 17.02.1999 року по 30.04.1999 року, з 30.04.2001 року по 19.05.2001 року, з 23.05.2003 року по 23.05.2003 року, коли він приймав участь у страйках, період з 22.07.2002 року по 22.07.2002 року, з 21.04.2003 року по 21.04.2003 року, коли він виконувалися державні обов'язки, період з 09.07.2003 року по 10.07.2003 року, коли він виконував донорські обов'язки, та періодів з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 01.09.2014 року; 3) зобов'язати відповідача призначити йому з 15 лютого 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач має більше 25 років стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але відповідач протиправно не зарахував періоди участі позивача у страйках, виконання ним державних обов'язків і обов'язків донора, а також періоди з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 01.09.2014 року, за які він не подав уточнюючу довідку про пільговий стаж за цей період. На думку представника позивача, періоди участі у страйках мають бути зараховані до пільгового стажу відповідно до вимог Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». На підтвердження своєї позиції він послався на відповідну практику ВАСУ. Аналогічно до вищезазначеного до пільгового стажу мають бути зараховані періоди виконання державних обов'язків і обов'язків донора. Крім того, період роботи з 23.05.2012 року по 30.06.2014 року, про який не має уточнюючої довідки підприємства, яке залишилося на окупованій території, має бути зарахований на підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, на підставі записів у трудовій книжці та даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Період з 01.07.2014 р. до 01.09.2014 року, щодо якого відсутня як уточнююча довідка, так і дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (оскільки підприємство, яке залишилося на окупованій території, не здавало звітність за періоди після 30 червня 2014 року), має бути зарахований до пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці та інформації банку про те, що підприємство перерахувало йому заробітну плату за липень-вересень 2014 року. На думку представника позивача, право позивача на пенсію на пільгових умовах не може ставитись у залежність від того, чи сплатило підприємство відповідні платежі до фонду соціального страхування, або від того, чи здало підприємство звітність.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що відповідач зарахував до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 16 років 2 місяці 14 днів, проте указані представником позивача періоди роботи не були зараховані з наступних підстав. Так, час участі у страйках і відсутності на роботі у зв'язку з виконанням державних обов'язків чи обов'язків донора зараховується до загального трудового стажу, але не зараховується до пільгового трудового стажу. Період роботи з 23.05.2012 року по 30.06.2014 року не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу цей період позначений кодом «ЗПЗ013А1», який означає, що цей період зарахований до пільгового стажу за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (за Списком №1), а не за ст.14 цього Закону. Крім того, за частину цього періоду, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, підприємство не сплатило страхові внески. Період з 01.07.2014 р. до 01.09.2014 року не підтверджуються навіть індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Вислухавши представників позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, а також оригінал пенсійної справи, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з того, що предмет спору становить питання щодо можливості зарахування до пільгового стажу позивача періоди його роботи: з 04.05.1998 року по 08.06.1998 року, з 17.02.1999 року по 30.04.1999 року, з 30.04.2001 року по 19.05.2001 року, з 23.05.2003 року по 23.05.2003 року, коли він приймав участь у страйках, період з 22.07.2002 року по 22.07.2002 року, з 21.04.2003 року по 21.04.2003 року, коли він виконувалися державні обов'язки, період з 09.07.2003 року по 10.07.2003 року, коли він виконував донорські обов'язки, та з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 01.09.2014 року, про які відсутні уточнюючі довідки підприємства. У випадку зарахування цих періодів загальний пільговий стаж позивача на відповідних професіях на момент його звернення із заявою про призначення пенсії (15.02.2016 року) становитиме більше 25 років, що згідно з положеннями ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» надає йому право на пенсію на пільгових умовах. Інші періоди роботи позивача не оспорювалися.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пов'язує виникнення права на пенсію на пільгових умовах, якщо особа має стаж на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля за умови безпосередньої зайняті повний робочий день на цих роботах.

Якщо ця інформація не відображена у трудовій книжці, то ці відомості підтверджуються уточнюючими довідками підприємства згідно з абз.1 п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637.

Згідно записів у трудовій книжці позивача (а.с.8-9) з 03.07.1993 року до 12.09.2003 року він працював електрослюсарем підземним на шахті «Золоте». Цей період відповідач зарахував до пільгового стажу відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», крім періодів участі позивача у страйках, відсутності на роботі у зв'язку з виконанням державних і донорських обов'язків (про що зазначено в довідці підприємства на а.с.24). На думку представника позивача, відповідач протиправно виключив ці періоди з пільгового стажу, пославшись на підтвердження свої позиції на практику ВАСУ.

Суд відзначає, що практика ВАСУ з цього питання не є усталеною.

Так, в ухвалах від 22 лютого 2007 року у справі № 4-2894/05/06 та від 05.06.2013 року у справі № К/9991/14946/11, на які посилався представник позивача, ВАСУ дійсно вважав правильними рішення попередніх інстанцій про необхідність зарахування до пільгового стажу періоду участі в страйку, при цьому ВАСУ обмежився загальним посиланням на положення ст.28 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Проте існує й протилежна практика, яка виглядає більш обґрунтованою.

Зокрема, суд вважає за необхідне погодитися з висновками, зробленими ВАСУ в ухвалі по справі № К-11706/08, в ухвалі від 25 травня 2010 р. у справі № К-19130/08, постанові від 24" березня 2016 р. у справі №242/4241/14-а.

Так, частиною 1 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За приписами частини 3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Стаття 28 вказаного Закону визначає наслідки участі працівників у страйку, зокрема, час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Проте Закон України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» не є законом про пенсійне забезпечення, а тому останній не може визначати умови та порядок пенсійного забезпечення, у тому числі умови та порядок обрахунку пільгового стажу.

У той же час умови обрахунку пільгового стажу встановлені ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої право на пенсію на пільгових умовах виникає при наявності стажу роботи на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля за умови безпосередньої зайнятості повний робочий день.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» визначено, що страйк - це тимчасове колективне добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу, невиконання своїх трудових обов'язків) підприємства, установи, організації (структурного підрозділу) з метою вирішення колективного трудового спору (конфлікту).

Таким чином, участь у страйку виключає безпосередню зайнятість повний робочий день на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля, а тому відповідні періоди, хоча й зараховуються до загального та безперервного трудового стажу, але не можуть бути зараховані до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні висновки слід зробити щодо часу відсутності на роботі у зв'язку з виконанням державних обов'язків (позивачем не надано доказів, які указували на те, які саме державні він обов'язки виконував, що взагалі унеможливлює аналіз відповідного законодавства) та обов'язків донора (Закон України «Про донорство крові та її компонентів» не містить окремих норм щодо необхідності зарахування часу відсутності на роботі у зв'язку з виконанням обов'язків донора до пільгового стажу, крім того цей Закон також не є законом про пенсійне забезпечення).

На цій підставі суд вважає необґрунтованими вимоги представника позивача щодо зарахування пільгового стажу останнього періодів з 04.05.1998 року по 08.06.1998 року, з 17.02.1999 року по 30.04.1999 року, з 30.04.2001 року по 19.05.2001 року, з 23.05.2003 року по 23.05.2003 року, коли він приймав участь у страйках, періоду з 22.07.2002 року по 22.07.2002 року, з 21.04.2003 року по 21.04.2003 року, коли він виконувалися державні обов'язки, періоду з 09.07.2003 року по 10.07.2003 року, коли він виконував донорські обов'язки.

Що стосується вимог про зарахування до пільгового стажу періодів з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 01.09.2014 року, за які відсутні уточнюючі довідки підприємства, яке залишилося на окупованій території, суд вважає, що ці вимоги є обґрунтованими в частині періодів з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 30.06.2014 р.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці позивача (а.с.10-13):

1) 27.09.2004 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Інтер-Інвест вугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

2) 25.11.2005 року - переведений гірничоробітником очисного забою підземним з повним робочим днем під землею, за результатами атестації робочого місця з умов праці підтверджено право на пільгову пенсію за віком по Списку №1 (накази 49/к від 27.04.2000, №31/к від 18.03.2005);

3) 02.01.2008 року - переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, 06.04.2011 року переведений водієм легкового автомобіля;

4) 23.05.2012 року - переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

5) 30.04.2014 року - звільнений за ст.36 п.5 КЗпП України по переводу до відокремленого підрозділу «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля»;

6) 01.05.2014 року - прийнятий на роботу до відокремленого підрозділу «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

7) 01.09.2014 року - звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Беручи до уваги те, що ТОВ «Інтер-Інвест вугілля» та відокремлений підрозділ «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля» розташовані за адресою: м.Первомайськ, вул.Жукова, 15, тобто на тимчасово окупованій території, а ДП «Первомайськвугілля» - за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, м.Гірське, вул.Куйбишева, 21, тобто в районі проведення АТО (постанова ВРУ від 17 березня 2015 року № 252-VIII, розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р), у даному випадку для підтвердження наявності у позивача пільгового стажу слід використовувати дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 (а.с.18-20) підтверджується загальний стаж і спеціальний стаж за кодом «ЗПЗ013А1» за періоди роботи з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 01.09.2014 року, за які відсутні уточнюючі довідки підприємства, яке залишилося на окупованій території, суд вважає, що ці вимоги є обґрунтованими в частині періодів з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 30.06.2014 р.

Код «ЗПЗ013А1» означає, що підставою обліку спеціального стажу є п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Список №1 (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. № 435).

Суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що стаж роботи позивача в ці періоди неможливо зарахувати до пільгового стажу на підставі ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», адже він підтверджений лише за кодом «ЗПЗ013А1».

Зокрема, суд звертає увагу на те, що робота за професіями електрослюсаря підземного та гірничоробітника очисного забою підземного з повним робочим днем під землею надає право на пільгову пенсію як за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1, затверджений постановою КМУ від 16 січня 2003 р. № 36), так і за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202).

При цьому як у статті 13, так і у ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» міститься умова безпосередньої зайнятості повний робочий день, а тому підтвердження пільгового стажу за кодом «ЗПЗ013А1» у випадку позивача слід розглядати і як підтвердження його безпосередньої зайнятості повний робочий день на цих же роботах, що одночасно надають право на пільгову пенсію згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також відхиляє заперечення представника відповідача про неможливість зарахування частини цього стажу, оскільки підприємство не перерахувало соціальні внески. При цьому суд виходить із того, що ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пов'язує право особи на пенсію на пільгових умовах з наявність певного стажу, а не з фактичною сплатою страхових внесків. У той же час, чинне законодавство покладає обов'язок перерахування обов'язкових платежів і внесків не на працівника, а на підприємство, з якого відповідач і повинен їх стягувати в порядку, визначеному законом.

Таким чином, до пільгового стажу за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слід зарахувати періоди роботи позивача з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року, з 23.05.2012 року по 30.04.2014 року та з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року.

Що стосується періоду з 01.07.2014 р. до 01.09.2014 р., в який згідно записів у трудовій книжці позивач працював на відокремленому підрозділі «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, суд вважає безпосередня зайнятість позивача протягом повного робочого дня в цей період не підтверджується із достовірністю належними й допустимими доказами.

Зокрема, за цей період відсутні як уточнююча довідка підприємства, так і відповідна інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5. У той же час одного запису в трудовій книжці позивача про роботу позивача електрослюсарем підземним не достатньо для підтвердження його безпосередньої зайнятості повний робочий день на цій роботі в указаний період, оскільки загальновідомо, що протягом кінця липня та серпня 2014 року на території м.Первомайська відбувалися активні військові дії, у тому числі із застосуванням мінометів і артилерії, а тому режим роботи та умови праці на цьому підприємстві могли суттєво змінитися.

Так само суд не може вважати належним і достатнім доказом безпосередньої зайнятості позивача повний робочий день під землею виписку по банківському рахунку позивача, де зазначено, що позивач отримав заробітну плату за липень-вересень 2014 року (а.с.25). По-перше, відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору, а тому ця виписка не може розглядатися як належний доказ наявності пільгового стажу, оскільки вона не зазначена в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637. По-друге, сама по собі ця виписка, як і відповідний запис у трудовій книжці, дає підстави лише припускати, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботі під землею в цей період, але не дає підстав стверджувати це із впевненістю чи достовірністю, оскільки він міг отримати заробітну плату й в тому випадку, якщо фактично був зайнятий неповний робочий день тощо. Отримати будь-яку документацію про роботу позивача в цей період з підприємства неможливо, оскільки Шахта «Первомайська Західна» залишилася на окупованій території м.Первомайська.

Крім того, враховуючи те, що мова йде про період з 01.07.2014 р. до 01.09.2014 року, тобто лише за два місяці, тоді як ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вимагає наявності 25 років пільгового стажу, суд вважає, що висновок відповідача, з яким погодився суд (про неможливість зарахувати цей період до пільгового стажу позивача з огляду на відсутність належних доказів його безпосередньої зайнятості повний робочий день на роботі під землею) не може розглядатися як непропорційне обмеження прав позивача, який на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах продовжував працювати на роботі, яка надає право на таку пенсію, а тому може найближчим часом отримати необхідний стаж.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу, визнаного відповідачем (16 років 2 місяці 14 днів), слід додати періоди роботи з 27.09.2004 року по 05.04.2011 року (6 років 6 місяців 10 днів), з 23.05.2012 року по 30.06.2014 року (2 роки 1 місяць 8 днів), що разом становить 24 роки 10 місяців 2 дні. Враховуючи те, що за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно 25 років стажу, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині вимоги про зобов'язання відповідача призначити пенсію. У той же час суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 27.09.2004 р. до 05.04.2011 р. та з 23.05.2012 до 30.06.2014 р., зобов'язавши його це зробити.

Таким чином, підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача слід стягнути половину понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 18, 19, 69-71, 105, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі в частині незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 27.09.2004 р. до 05.04.2011 р. та з 23.05.2012 до 30.06.2014 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 27.09.2004 р. до 05.04.2011 р. та з 23.05.2012 до 30.06.2014 р.

У задоволенні решти вимог - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 275,60 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, постанова у повному обсязі складена 11.04.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В. Мазур