Справа № 816/58/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 квітня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/58/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Октябрського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації права власності та реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Октябрського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, просив:

- скасувати запис державного реєстратора про право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1;

- скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, підтверджено право власності ОСОБА_1 на спірний об'єкт нерухомого майна, однак Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить запис від 05.03.2015 про реєстрацію права власності за ОСОБА_7, що порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм нерухомим майном.

У ході судового розгляду справи представник позивача уточнив, що прохальна частина позовної заяви містить описку, позовні вимоги стосуються квартири АДРЕСА_2.

Суд встановив, що на підставі договору міни від 03.12.1998 ОСОБА_7 отримав у власність квартиру АДРЕСА_2 /а.с. 156/.

У грудні 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 укладено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_7 подарував зазначену квартиру ОСОБА_10

У свою чергу, ОСОБА_10 02.08.2012 уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_1, за умовами якого останній придбав означену квартиру /а.с. 111/.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_10, визнано недійсним договір дарування від 20.12.2005, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 /а.с. 41-42/.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2014 в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача відмовлено /а.с. 108/.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2014 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру та зобов'язання повернути квартиру.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3 /а.с. 113-114/.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2015 скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.04.2014, по даній справі та знято арешт з квартири АДРЕСА_4 /а.с. 50/.

У касаційному порядку рішення судів не переглядалися.

Оскільки рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11.03.2015 скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2013 /а.с. 45-46/, яке було підставою для ухвалення рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 /а.с. 43-44/, представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 до апеляційного суду Полтавської області було подано заяву про перегляд рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13.08.2015 заяву задоволено. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 скасовано. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2014 залишено без змін /а.с. 47-49/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2015 відхилено касаційну скаргу ОСОБА_7, а ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13.08.2015 залишено без змін /а.с. 101-102/.

Таким чином, судовими рішеннями підтверджено правомірність договору дарування від 20.12.2005, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, а також договору купівлі-продажу від 02.08.2012, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_1

Право власності ОСОБА_1 на спірний об'єкт нерухомого майна зареєстроване Приватним підприємством "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 21.08.2012, про що позивачу видано витяг про державну реєстрацію прав серії СЕІ "280536 /а.с. 112 - зворот/.

Водночас відповідно до заяви ОСОБА_7 від 04.03.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6 на підставі дубліката договору міни, виданого взамін договору міни від 03.12.1998 №1-2762, прийнято рішення від 05.03.2015 №19824314 про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3 /а.с. 51, 175-177/.

Зі змісту пояснень державного реєстратора встановлено, що підставою для реєстрації права власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3 було рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014, яким скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 /а.с. 113-114/.

Оскільки ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13.08.2015 скасовано рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 та залишено в силі заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2014, ОСОБА_1 11.09.2015 звернувся до реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3.

Рішенням державного реєстратора ОСОБА_6 від 19.09.2015 №24580243 розгляд заяви ОСОБА_1 зупинено на підставі пункту 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, оскільки заявником не надано рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_7 /а.с. 109/.

Рішенням державного реєстратора ОСОБА_6 від 07.10.2015 №25107448 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень /а.с. 110/.

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просить скасувати запис державного реєстратора про право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_2.

При цьому позивачем не оскаржуються жодне із рішень чи дій державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про поширення юрисдикції адміністративних судів на даний спір суд виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої згаданої статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, як визначено частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Водночас предметом спору у даній справі є право власності позивача на об'єкт нерухомого майна - квартиру у багатоквартирному житловому будинку, що на дату розгляду справи у суді зареєстровано за третьою особою ОСОБА_7 на підставі судового рішення, що скасовано ухвалою суду в іншій справі та втратило чинність.

Майнові відносини є цивільними відносинами, а відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин розглядаються судами в порядку цивільного судочинства.

Матеріалами справи підтверджується, що спірні правовідносини виникли у зв'язку із цивільним спором про право власності на вищезгадану квартиру між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_7 за наслідками виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014, яким скасовано державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 та зобовязано його повернути цю квартиру ОСОБА_7 та на підставі якого останнім здійснено реєстрацію права власності за собою. Однак, після скасування даного рішення у звязку із його переглядом за нововиявленими обставинами не було застосовано процедуру повороту його виконання.

Частиною 4 статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу положень частини першої статті 317 названого Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

А відповідно до статті 391 згаданого Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наведеним положенням Цивільного кодексу України кореспондують приписи статті 47 Конституції України, за змістом якої кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі №6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог статей 16, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про приватно-правовий характер спірних відносин, оскільки предметом спору є цивільне право позивача - право власності на нерухоме майно (квартиру).

Втручання відповідачів як субєктів владних повноважень в права позивача судом не встановлено, а тому даний спір не має публічно-правового характеру.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_5, суд зазначає, що вони є похідними від першої позовної вимоги.

До того ж, в означеній частині між позивачем та Октябрським районним відділом управління Державної міграційної служби України у Полтавській області відсутній будь-який публічно-правовий спір, оскільки перший не звертався до відповідача, а останній не приймав відносно позивача жодних рішень, не вчиняв дій та/або не допустив бездіяльності, що могли б бути предметом розгляду у порядку адміністративного судочинства.

У свою чергу, наведене вище виключає можливість розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

За відсутності клопотання позивача про повернення судового збору означене питання суд не вирішує.

Керуючись статтями 2-6, 17, 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Октябрського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації права власності та реєстрації місця проживання закрити.

Роз'яснити позивачу право звернення із відповідним позовом до загального місцевого суду в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 27 квітня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько