Справа № 826/20606/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю

представника позивача Козлюка П.Г.

представника відповідача Кравчука С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Черкаської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство «Будпостач», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 05.05.2015 № 902000003/2015/301607/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник позивача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін. перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.04.2013р. між ПП «Будпостач» (покупець, Україна) та SUZHOU YMD MACHINERY CO., LTD. (продавець, Китай) було укладено контракт № 335, згідно якого продавець продає, а покупець купує з доставкою на територію України морським транспортом (доставка на умовах FOB китайський порт відповідно до правил INCOTERMS, 2000), товари (бетономішалки, приналежності, запасні частини до них) у відповідності до проформи-інвойс або інвойсу, які оформлюються на кожну партію товару і визначають асортимент, кількість, загальну вартість товару, термін поставки товару і порядок платежів.

05.05.2015 позивачем до митного оформлення за митною декларацією № 902030000/2015/301607 заявлений товар, митна вартість якого визначена із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору).

В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0003902 від 14.01.2015; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 500060702/2015/4040 від 03.05.2015; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 7720 від 03.05.2015; коносамент (Bill of Lading) № МRFB15030341 від 15.03.2015; лінійний коносамент № COSU61082 від 15.03.2015; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № б/н від 11.03.2015; документ, що підтверджує вартість страхування № 00323 від 21.04.2015; прейскурант(прас-лист) виробника товару № б/н від 01.11.2014; рахунок-факту (інвойс) № YMD-BUD-2015003 від 11.03.2015; рахунок-факту (інвойс) № YMD-BUD-2015003 (запчастини) від 11.03.2015; рахунок-факту (інвойс) № YMD-BUD-2015003 (переклад запчастин) від 11.03.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8А від 17.11.2014; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 335 від 08.04.2013; декларацію про відповідність № UA.011.D.01260/1-14 від 03.09 2014; декларацію про відповідність № UA.011.D.01260/2-14 від 03.09 2014; декларацію про відповідність № UA.011.D.01260-14 від 03.09 2014; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю № 2761 від 15.03.2015; сертифікат про походження товару загальної форми № 15C3205A0075/00011 від 31.03.2015; висновок №061/701ВНД від 28.04.2015.

В порядку здійснення митного контролю відповідач дійшов висновку про те, що використані декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджені документально, у зв'язку з чим, митним органом на підставі п.2 ч2 ст. 52 та ч.ч.1, 3 ст. 53, ч.21 ст. 58 Митного кодексу України витребувано документи на усунення обставин, визначених ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України та на підтвердження у повному обсязі витрат передбачених ч. 10 статті 58 Митного кодексу України: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) каталоги, прайси, специфікації виробника товару; 3) декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, у тому числі на усунення виявлених розбіжностей та обставин визначених ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України.

Декларантом 05.05.2015р. здійснено напис про неможливість надати зазначені по ВМД № 902030000/2015/301607 документи.

За результатами перевірки митної декларації та документів, що підтверджують визначену митну вартість, проведенням процедури консультацій, митним органом було винесене рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 05.05.2015 № 902000003/2015/301607/2.

24.07.2015р. ПП "Будпостач" листом від 21.07.2015р. № 181/ТЮР надало митниці: копію митної декларації від 06.05.2015 № 902030000/2015/301630; копію рішення про коригування митної вартості від 05.05.2015 № 902000003/2015/301607/2; копію зовнішньоекономічного договору від 08.04.2013 № 335; копію додаткової угоди від 17.11.2014 № 8А; копію декларації митної вартості товару від 06.05.2015 № 902030000/2015/301630; копію картки відмови від 05.05.2015 № 902030003/2015/000073; копію коносаментів від 15.03.2015 №MRFB15030341 та №C0SU; копію CMR № 7720; копію інвойсів від 11.03.2015 № YMD-BUD-2015003 разом із перекладом; копію сертифіката походження товару від 31.03.2015 15C3205A0075/00011; копію митної декларації Китаю від 12.03.2015 № 10217888; копію рахунка на оплату транспортно-експедиціиних послуг від 13.03.2015 MRFB15030341; копію страхового сертифіката від 21.04.2015 № 00323; копію інвойса від 11.03.2015 № YMD-BUD-2015003 засвідченого ТПП Китаю; копію прас листа від 01.11.2014 від "Suzhou ymd machinery CO., LTD"; копію прас листа від 01.11.2014 від "Suzhou ymd machinery CO., LTD", засвідчену ТПП Китаю; копії свідоцтв Міжнародної торгівельно-промислової палати Китаю від 14.04.2015 № 153200ВО/02612, від 14.04.2015 № 153200ВО/02611; копію листа "Альфа Банк" від 25.06.2015 № 55608.27.3-189024; копію листа від "Suzhou ymd machmery CO., LTD" від 11.06.2015 б/н з перекладом.

Черкаська митниця ДФС, відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України відмовила у визнанні заявленої митної вартості товару, випущеного у вільний обіг за митною декларацією від 06.05.2015р. № 902030000/2015/301630 з урахуванням усіх документів, з посиланням на те, що Приватним підприємством «Будпостач» не надано документи, витребувані митницею відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України, a наданими документами не усунуто виявлені розбіжності та не підтверджено відомості щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті за товари, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 06.05.2015р. № 902030000/2015/301630.

Водночас, позивач, не погоджуючись із рішенням Черкаської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.05.2015р. № 902000003/2015/301607/2, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про неправомірність відмови митного органу у визнанні задекларованої позивачем митної вартості товару за основним методом, з чим погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції..

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, згідно зі ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Аналіз частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України свідчить, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України № 3018-VI від 15 лютого 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). За змістом ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 5 цієї статті, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Статтею 57 МК України установлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з п. 1.14 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24 травня 2012 року, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року у справі № К/800/12159/15.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 МК України, інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, згідно з переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які ідентифікують оцінюваний товар, містять об'єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що реквізити продавця товару зазначені в інвойсі № YMD-BUD-2015003 не відповідають реквізитам контракту від 08.04.2013 № 335.

Так, в контракті від 08.04.2013р. № 335 в розділі «Юридична адреса і банківські реквізит сторін» зазначені наступні реквізити продавця: SUZHOU YMD MACHINERY CO., LTD. ADDRESS: JISHUI RD, JINQIAО GARDEN, MUDU, SUZHOU, P.R.CHINA 21510, в той час як в інвойсі № YMD-BUD-2015003 від 11.03.2015 зазначено, що адресою SUZHOU YMD MACHINERY CO., LTD є JISHUI RD, JINQIAО GARDEN, MUDU, SUZHOU, P.R.CHINA 215101, тобто, вбачається, що допущена описка (помилка) в реквізитах сторін, а саме продавця товару. Однак, дана неточність не може бути підставою для визнання складових митної вартості товарів непідтвердженими, оскільки помилка в реквізитах сторін за договором (контрактом) купівлі-продажу не впливає на ціну товару, яка визначається з урахуванням ціни, зазначеної в інвойсі та інших документах, що підтверджують складові митної вартості.

В спірному рішенні митного органу зазначено, що в інвойсі № YMD-BUD-2015003 від 11.03.2015 наявне посилання на замовлення № YMD-BUD 15003, яке митниці не надано; в інвойсі № YMD-BUD-2015003 від 11.03.2015р. зазначені умови оплати відстрочки платежу - 150 днів з дати коносамента, що не відповідає умовам п. 3.7. контракту від 08.04.2013 №335.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що замовлення № YMD-BUD 15003 не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, а тому не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Розділом 1 зовнішньоекономічного договору від 08.04.2013р. № 335 визначено, що продавець продає, а покупець купує товари у відповідності з проформою-інвойсом або інвойсом, що оформлюється на кожну партію товару. Проформа-інвойс або інвойс є невід'ємними частинами даного зовнішньоекономічного договору.

Відповідно до п.3 розділу 3 контракту від 08.04.2013р. №335 платежі по даному контракту проводяться в доларах США шляхом відстрочки платежу в строки, вказані у відповідній проформі-інвойсі (-ах) і/або інвойсі (-ах) продавця.

Відповідно до інвойсу № YMD-BUD-2015003 від 11.03.2015р. умов відстрочення оплати за поставлений товар становлять 150 днів з дати коносамента.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що умовами контракту від 08.04.2013р. №335 передбачена можливість відстрочення платежу за поставлені товари, а факт відстрочення платежу та строк відстрочення зазначаються саме в інвойсі продавця.

Крім того, в спірному рішенні зазначено, що в наданих декларантом документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме: у митниці відсутні відомості про вартість упаковки, пакувальних робіт або щодо їх включення до ціни товару, у зв'язку з чим неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів за ціною угоди.

Крім того, як вірно зазначено судом, відповідно до умов укладеного позивачем з його контрагентом зовнішньоекономічного контракту, поставку партій товару здійснено за правилами Інкотермс 2000 на умовах FOB Китайський порт.

Умови FOB правил INCOTERRMS, 2000 або Франко борт (… назва порту відвантаження) - означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики втрати чи ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов'язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водяним транспортом.

В пункті А9 Обов'язки продавця розділу FOB FREE ON BOARD ФРАНКО БОРТ (назва порту відвантаження) правил INCOTERRMS, 2000 зазначено, що продавець зобов'язаний нести витрати, пов'язані з перевіркою товару (наприклад, перевіркою якості, розмірів, ваги, кількості), необхідної для поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов'язаний за свій рахунок забезпечити пакування товару, пов'язані з упаковкою, необхідної для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти обумовлений контрактом товар без упаковки). Останнє здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, способи перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна бути маркована належним чином.

Таким чином, саме продавець товару здійснює пакування товару та несе пов'язані з цим витрати, а вартість пакувальних робіт та ціни упаковки або за домовленістю з покупцем включаються в ціну товару або взагалі не підлягають оплаті.

Отже, судом вірно встановлено, що, в даному випадку, враховуючи, що поставка товару здійснюється на умовах FOB китайський порт відповідно до правил INCOTERMS, 2000, пакувальний лист, відповідно до пункту 2 статті 53 Митного кодексу України не є тим документом, що підтверджує митну вартість товарів.

Позивачем надано відповідачу документи, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 7720 від 03.05.2015; коносамент (Bill of Lading) № МRFB15030341 від 15.03.2015; лінійний коносамент № COSU61082 від 15.03.2015; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № б/н від 11.03.2015; документ, що підтверджує вартість страхування № 00323 від 21.04.2015; прейскурант (прас-лист) виробника товару № б/н від 01.11.2014; рахунок-факту (інвойс) № YMD-BUD-2015003 від 11.03.2015; рахунок-факту (інвойс) № YMD-BUD-2015003 (запчастини) від 11.03.2015; рахунок-факту (інвойс) № YMD-BUD-2015003 (переклад запчастин) від 11.03.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8А від 17.11.2014; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 335 від 08.04.2013; страховий сертифікат № 00323; Експортна декларацію Китаю від 12.03.2015 № 10217888.

При цьому, ненадання позивачем документів на вимогу митного органу не є підставою для відмови в митному оформленні товару, оскільки додаткові документи можливо витребувати лише якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, митний орган під час розгляду справи не навів суду обставин та не надав доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, які б унеможливлювали визначити митну вартість товару за ціною контракту .

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Колегія суддів під час вирішення справи також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 11 вересня 2012 року у справі № 21-262а12, в яких суд дійшов висновку, що за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані Приватним підприємством «Будпостач» основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 27 квітня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.