Справа № 819/570/15-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/51262/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі №819/570/15-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», за участю Лановецького районного споживчого товариства, про визнання протиправним та скасування реєстраційного посвідчення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивачі звернулись з позовом до Комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним (нечинним, протиправним) та скасування реєстраційного посвідчення № 132 від 16.09.1997 року, виданого Лановецьким РБТІ.

В обґрунтування позову посилались на те, що рішення виконавчого комітету Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області від 12 вересня 1997 року № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення», на підставі якого видано оскаржуване реєстраційне посвідчення, скасоване рішенням Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області від 30 січня 2015 року № 1347.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано реєстраційне посвідчення №132 від 16 вересня 1997 року, видане Лановецьким бюро технічної інвентаризації, про реєстрацію права власності на приміщення павільйону НОМЕР_1 на території ринку в м. Ланівці за Лановецьким районним споживчим товариством на підставі рішення виконкому Лановецької селищної ради №97 від 12.09.1997.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 вересня 1997 року виконавчим комітетом Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення», згідно з пунктом 3 розділу 2 якого визнано право власності на приміщення павільйону НОМЕР_1 за Лановецьким районним споживчим товариством.

На підставі вказаного рішення, Лановецьким РБТІ зареєстровано за Лановецьким районним споживчим товариством право власності на приміщення павільйону НОМЕР_1 в реєстрову книгу за № 132 та видано реєстраційне посвідчення на домоволодіння, яке належить державним кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, громадянам від 16 вересня 1997 року.

Рішенням Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області від 30 січня 2015 року № 1347 було скасовано пункт 3 розділу 2 рішення виконавчого комітету Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області від 12 вересня 1997 року № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення» з моменту його прийняття.

У зв'язку із цим, позивачі звернулись до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке є скасованим.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пункт 3 розділу 2 рішення виконавчого комітету Лановецької селищної ради від 12.09.1997 року №97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення» скасоване з моменту його прийняття, тому реєстраційне посвідчення від 16.09.1997 року підлягає скасуванню.

Натомість, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки видача реєстраційного посвідчення є оформленням відповідно до чинного законодавства на момент його видачі права власності на нерухоме майно, відтак, оспорювання правомірності набуття Лановецьким районним споживчим товариством права власності на приміщення павільйону НОМЕР_1 має вирішуватись в порядку цивільної чи господарської юрисдикції, оскільки має місце спір про право. З огляду на це, дана справа не є справою адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Так, предметом спору у даній справі є правомірність реєстраційного посвідчення від 16 вересня 1997 року № 132, виданого Лановецьким РБТІ на підставі скасованого рішення виконкому Лановецької селищної ради від 12 вересня 1997 року № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення».

На момент реєстрації права власності Лановецького РСТ на приміщення павільйону НОМЕР_1, видача реєстраційного посвідчення була оформленням відповідно до чинного законодавства права власності.

Тобто, у даному випадку має місце оспорювання права власності на приміщення павільйону НОМЕР_1.

У відповідності до п.1 ч.1 ст15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що питання правомірності набуття Лановецьким районним споживчим товариством у власність приміщення павільйону НОМЕР_1 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, в силу положень пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» бюро технічної інвентаризації на основі законодавства здійснювали владно-управлінські функції щодо реєстрації права власності та права користування на об'єкти нерухомого майна лише до 01.01.2013.

За таких обставин, судова колегія погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: