Справа № 591/1819/16-а
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1819/16-а
Провадження № 2-а/591/207/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді КЛИМЕНКО А.Я. розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про зобовязання провести перерахунок пенсії,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.04.2005 року йому призначена пенсія за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми заробітної плати. 31.03.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру його пенсії у зв»язку з підвищенням розміру посадових окладів працівників прокуратури. До свого звернення від додав відповідну довідку про заробітну плату. На його звернення, відповідач своїм листом від 08.04.2016 року відмовив у здійсненні такого перерахунку. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Просить скасувати рішення Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 05.04.2016 року, як протиправне, та зобов»язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01.12.2015 року на підставі поданої ним довідки, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, без обмеження її максимального розміру.

Відповідач подав письмові заперечення в яких посилаючись на відсутність підстав у перерахунку позивачу пенсії, просить відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено, що позивач працював в прокуратурі Сумської області у зв»язку з чим набув право на пенсію за вислугу років. Позивачу з 05.04.2005 року, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначена пенсія за вислугу років із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Позивач 31.03.2016 року звернувся до відповідача, у якого він перебуває на обліку, із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку. До заяви позивачем надана довідка прокуратури Сумської області № 91-ЗП-16 від 31.03.2016 року.

Листом від 08.04.2016 року відповідач відмовив у проведенні перерахунку з посиланням на положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

На думку суду, вказані дії відповідача не відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими при виході на пенсію працівникам прокуратури пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми місячної зарплати.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право на перерахунок вже призначеної пенсії при наявності зазначених у ч. 17 підстав, а саме - призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв»язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії,

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року перерахунок має бути проведено виходячи з розміру раніше призначеної позивачеві пенсії, тобто, 90 відсотків від суми місячного заробітку з урахуванням підвищення заробітної плати та з урахуванням вже проведених виплат.

Верховний Суд України в постанові від 10.12.2013 року у справі №21-348а13 дійшов правового висновку, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов»язана з ризиком для життя і здоров»я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013(справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб»єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов»язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до вимог ст. 84 Закону України Про пенсійне забезпечення перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15-го числа.

З огляду на викладене, суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу на підставі поданої ним відповідачу 31.03.2016 року заяви про перерахунок пенсії та довідки відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, повинен бути здійснений з 01 квітня 2016 року.

Підстави для зобов»язання здійснити перерахунок пенсії за період з 01.12.2015 року відсутні, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що раніше він звертався з заявами про такий перерахунок пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 159-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправними дії Сумського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з приводу відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Сумської області від 31.03.2016 №91-ЗП-16.

Зобов»язати Сумське об»єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки прокуратури Сумської області №91-ЗП-16 від 31.03.2016 року, починаючи з 01.04.2016 року та без обмеження її максимального розміру.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 21 грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів в порядку, передбаченому ч.2 ст. 186 КАС України, з подачею копії скарги до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО