Справа № 2а-13367/12/2670
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/50198/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" до Київської регіональної митниці про визнання протиправним і скасування рішення від 01.06.2012 №100190000/2012/312423/1, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2013 відмовлено в задоволенні позовних вимог товариству з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" до Київської регіональної митниці про визнання протиправним і скасування рішення від 01.06.2012 №100190000/2012/312423/1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, спірне рішення відповідача визнано протиправним та скасовано.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням апеляційного суду, митний орган звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів та вірно враховано судами, між ТОВ «Нікея-ЛТД» (покупець) та компанією «ELECTRUM LIMITED» (продавець) укладено контракт поставки товарів № NK2010/1 від 07.09.2010 р.

У пункті 1 зазначеного контракту передбачено, що продавець продає, а покупець купує електротехнічну продукцію (далі - товар), вказану в інвойсах, які є невід'ємною частиною даного контракту. Згідно підпункту 4.1 пункту 4 зазначеного контракту ціна товару по цьому контракту встановлена в доларах США згідно інвойсів, які є невід'ємною частиною даного контракту.

На виконання контракту №NK2010/1 від 07.09.2010 р. позивач за вантажною митною декларацією №100190000/2012/320580, поданою до митного органу, заявив до митного оформлення товари - світильники загального призначення для освітлення суспільно-адміністративних та складських приміщень, які закріплюються на стелі або на стіні, призначені для використання з люмінісцентними лампами, мають металевий корпус типу B-FO, B-FI: FLOW-418/SEcon B-FO-0853 - 300 шт., RAIM-418/SEcon B-FO-0854 - 800 шт., BATTEN-130Ecomix B-FI-0711 - 504 шт., BATTEN-130Ecomix B-FI-0712 - 504 шт., FLOW218 Econ B-FO-0960 - 100 шт., RAIM-418/SEcon B-FO-0854 - 600 шт.; Торгівельна марка: ELECTRUM. Виробник: ELECTRUM LIMITED; світильники загального призначення для освітлення суспільно-адміністративних та складських приміщень, які закріплюються на стелі або на стіні, призначені для використання з люмінісцентними лампами, мають металевий корпус серії 25: 25-1000 LVO-418 -1400 шт.; Торгівельна марка: ELECTRUM. Виробник: ELECTRUM LIMITED за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тобто за першим методом визначення митної вартості товарів, та подав декларації митної вартості ДМВ-1 №100190000/2012/320580 від 28.05.2012 р.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем були надані документи, які зазначені в графі 44 ВМД, зокрема контракт поставки товарів № NK2010/1 від 07.09.2010р. з додатками до нього та інвойси.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом було здійснено порівняння заявленої позивачем митної вартості товарів із митною вартість товарів, митне оформлення, яких вже здійснено, та дані про які містяться в ціновій базі ЄАІС Держмитслужби.

У зв'язку із зазначеним вище та згідно із пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766, для підтвердження заявленої митної вартості товарів митний орган витребував у позивача додаткові документи, перелік яких зазначений на ДВМ-1 №100190000/2012/320580 від 28.05.2012 р.

Так, згідно із записом на ДВМ-1 № 100190000/2012/320580 від 28.05.2012 р. у позивача було витребувано прайс-листи, каталоги, прейскуранти; копію ВМД країни відправлення від виробника; документи про якісні характеристики товару; калькуляцію виробника; експертний висновок щодо якісних та вартісних характеристик товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; відповідну бухгалтерську документацію (платіжні доручення, оплата при попередніх митних оформленнях, видаткові, податкові накладні при продажу товару на території України).

31.05.2012 р. Листом №117 подані додаткові документи, проте позивачем не надано калькуляції виробника товару, вантажної митної декларації країни відправлення та експертного висновку щодо якісних та вартісних характеристик товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. На зазначеній вище декларації митної вартості декларантом зроблено запис про неможливість подання додаткових документів у повному обсязі.

У зв'язку з неподанням позивачем повного пакету документів, який вимагався митним органом, з метою запобігання заниження митної вартості і зменшення надходження платежів до Державного бюджету України та на підставі пункту 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, Київська регіональна митниця визначила митну вартість товарів на підставі наявних у неї відомостей та прийняла рішення про визначення митної вартості товарів № 100190000/2012/312423/1 від 01.06.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи, товар 1/1, код УКТЗЕД 0 - світильники загального призначення для освітлення суспільно-адміністративних та складських приміщень, які закріплюються на стелі або на стіні, призначені для використання з люмінісцентними лампами, мають металевий корпус типу B-FO, B-FI: FLOW-418/SEcon B-FO-0853 - 300 шт., RAIM-418/SEcon B-FO-0854 - 800 шт., BATTEN-130Ecomix B-FI-0711 - 504 шт., BATTEN-130Ecomix B-FI-0712 - 504 шт., FLOW218 Econ B-FO-0960 - 100 шт., RAIM-418/SEcon B-FO-0854 - 600 шт.; Торгівельна марка: ELECTRUM. Виробник: ELECTRUM LIMITED. Країна виробництва CN 984 карт. кор., у кількості 7909 кг, у розмірі 27284,96 доларів США, що у перерахунку за один кг товару становить 3,4498 доларів США;

- товар 2/1 (далі - товар позиції 2/1), код УКТЗЕД 0 - запчастини з пластику до світильника BATTEN: заглушки торцеві - 400 шт.; Торгівельна марка: ELECTRUM. Виробник: ELECTRUM LIMITED. Країна виробництва CN 2.1 карт. кор., у кількості 7 кг, у розмірі 32 доларів США, що у перерахунку за один кг товару становить 4,5714 доларів США;

- товар 3/1 (далі - товар позиції 3/1), код УКТЗЕД 0 - світильники загального призначення для освітлення суспільно-адміністративних та складських приміщень, які закріплюються на стелі або на стіні, призначені для використання з люмінісцентними лампами, мають металевий корпус серії 25: 25-1000 LVO-418 -1400 шт.; Торгівельна марка: ELECTRUM. Виробник: ELECTRUM LIMITED. Країна виробництва CN 700 карт. кор., у кількості 4200 кг, у розмірі 13524 доларів США, що у перерахунку за один кг товару становить 3,22 доларів США.

У митному оформленні товарів за № 100190000/2012/320580від 28.05.2012 р. було відмовлено у зв'язку із прийняттям митним органом оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів та неможливістю внесення змін до ВМД.

Так, відповідно до статті 49 Митного Кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 Митного Кодексу України).

Згідно із статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю за правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до підпунктів 1.2, 1.9, 1.11 пункту 1 розділу 2 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі - Порядок), контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом: порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; перевірки наявності необхідних для підтвердження митної вартості документів, визначених Порядком декларування.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу вимог частини 3 статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі потреби в наданні додаткових документів посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, у графі «Для відміток митного органу» ДМВ (або у випадках, коли вона не подавалась - на зворотному боці Інформаційного аркуша митного контролю товарів за ВМД /додаток 1 до Порядку оформлення/ або на звороті запиту /додаток 3 до Порядку оформлення/) робить запис про необхідність подання додаткових документів відповідно до пункту 11 Порядку декларування, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис.

Згідно пункту 4 вказаного Порядку, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У свою чергу, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, чи з порушенням інших вимог Митного кодексу України, митний орган відмовляє у прийнятті такої митної декларації (частина 11 статті 264 Митного кодексу України).

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України. Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Правову позицію з даного питання було викладено зокрема в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року, зокрема в останніх було зазначено: «за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування цим органом переліку документів, передбачених пунктом 11 Порядку №1766, без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, суд дійшов правильного висновку про протиправність рішення цього органу щодо застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості»; ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно до наявних матеріалів справи, позивачем (декларантом) під час митного контролю й митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон було надано митному органу наступні документи: 1) митна декларація; 2) товарно-транспортний документ на перевезення; 3) зовнішньоекономічний договір (контракт) №NK2010/1 від 07.09.2010 року з додатками; 4) рахунок (інвойс).

Так, підставою для витребовування у позивача (декларанта) додаткових документів стало те, що у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 006565 товар прямує з міста Гдиня (Польща) до міста Київ, при цьому інформація про шлях товару з Китаю до Польщі відсутня. Відповідно до коносаментів № SHASEA080129 від 24.01.2012 та №SHASEA080128 від 24.01.2012 товар позивача прямував від Шанхаю (Китай) до Гданська (Польща), проте відсутні документи щодо переміщення товару між Гдинею та Гданськом.

Відповідно до параграфу 6 статті 5 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 р. (ГАТТ), яка є частиною національного законодавства України, кожна сторона повинна надавати товарам, які пройшли транзитом через територію будь-якої іншої сторони, режим не менш сприятливий, ніж режим, який би надавався таким товарам у випадку, якщо б вони транспортувалися з місця походження до місця призначення без проходження через територію такої іншої сторони.

Відповідно до ч.1 ст.267 МК України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.267 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вже зазначалось, згідно Додаткової угоди №4 від 01.11.2011 р. до Контракту поставки товарів №N0010/1 від 07.09.2010 р. базисні умови постачання - СРТ-Київ, Україна, згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 р.

Відповідно до п.9.3. Вступу до Інкотермс-2000 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 р.), "С"- терміни вимагають від продавця укласти договір перевезення на звичайних умовах за свій власний рахунок.

Відповідно до Інкотермс-2000, СРТ (САRRІАGЕ РАID ТО (... named place оf destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення.

Термін СРТ зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Цей термін може застосовуватися незалежно від виду транспорту, включаючи мультимодальні (змішані) перевезення.

Поставка товару на умовах СРТ передбачає, що в фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Як вірно враховано апеляційним судом, відсутність документів щодо переміщення товару між Гдинею та Гданськом не могла вплинути на митну вартість товару.

Ще однією підставою для корегування митної вартості товару стало ненадання позивачем усіх витребовуваних документів, а саме: ВМД країни відправника та калькуляції виробника.

Як вбачається із Листів №117 від 31.05.2012р. позивачем було зазначено про неможливість надання запитуваних документів з обґрунтуванням причин неможливості надання останніх.

Так, як правомірно зазначено позивачем, п.п. 3.16 р. 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973 р. до якої Україна приєдналася 05.10.2006 р. (набула чинності для України 15.02.2011 р.), на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства.

Крім того, як відзначено в листі Європейської комісії до Державної митної служби України від 27.03.2008 р., надання експортної декларації при імпорті є несумісним з міжнародними комерційними стандартами та сучасною митною практикою, може здатися торговим бар'єром. Відповідно до міжнародних митних стандартів, транспортні документи та/або інвойси, але не експортна декларація, мають бути представлені імпортером для підтвердження та перевірки митної декларації. Ці документи містять достатню інформацію, наприклад країна відправлення/призначення, вартість, тощо.

Калькуляція виробника є комерційною таємницею виробника, а тому як таємниця, що охороняється законом, надана бути не могла, оскільки нерезидент - виробник товару «ELECTRUM LIMITED» не надав згоди на подачу цього документа.

Крім того, Методичними рекомендаціями із застосування окремих положень Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженими наказом Державної митної служби України від 19 жовтня 2010 року №1242 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів", який є обов'язковим для виконання усіма працівниками митних органів, закріплено, що калькуляція фірми-виробника товару може бути витребувана митним органом, якщо товари ввозяться на митну територію України на виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) купівлі - продажу, сторонами яких є безпосередньо іноземні підприємства-виробники цих товарів та продавець і покупець, пов'язані між собою особи у розумінні Митного кодексу України.

Натомість Компанія «ELECTRUM LIMITED» та ТОВ «Нікея-ЛТД» як продавець і покупець не є пов'язаними між собою особами у розумінні Митного кодексу України, а тому витребування калькуляції виробника у позивача було протиправним.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: