Справа № 461/179/15-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/179/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

при секретарі Куц Н.З.

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5

представник відповідача ОСОБА_6 комунальної власності ЛМР - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 комунальної власності ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_8, про визнання незаконними і скасування наказу управління комунальної власності ОСОБА_4 міської ради від 14.05.2013р. № 75-0 «Про підготовку проектів ухвал про надання в оренду нежитлових приміщень», в частині надання в оренду підвальних приміщень площею 33,3 м.кв. на вул.Бой-Желенського,6, та ухвали ОСОБА_4 міської ради від 18.07.2013р.№2557 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул.Бой-Желенського, 6, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_6 комунальної власності ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради, в якому просять визнати незаконним та скасувати наказ управління комунальної власності ЛМР від 14.05.2013р. № 75-0 «Про підготовку проектів ухвал про надання в оренду нежитлових приміщень», в частині надання в оренду підвальних приміщень площею 33,3 м.кв. на вул.Бой-Желенського,6 та визнати незаконною і скасувати ухвалу ЛМР від 18.07.2013 р. № 2557 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул.Бой-Желенського, 6.»

В обгрунтування поданого позову покликаються на те, що внаслідок приватизації обох квартир в двоквартирному будинку за вищезгаданою адресою, власники цих квартир стали співвласниками будинку. Оскільки відповідно до Конституційного суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 у справі № 1-22/2011, власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Вважає, що з моменту приватизації кв. № 1 та кв. № 2 у будинку право державної чи комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі ОСОБА_4 міської ради в частці 1/1 (в цілому) на будинок № 6 по вул. Бой-Желенського у м. Львові припинилось на підставі п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, а реєстрація такого права (реєстраційне посвідчення від 08.02.1988 року) втратила свій правовий статус, так як з моменту видачі зазначеного реєстраційного посвідчення змінились власники часток у будинку. А тому, наказ управління комунальної власності ЛМР від 14.05.2013 р. № 75-0 «Про підготовку проектів ухвал про надання в оренду нежитлових приміщень», в частині надання в оренду підвальних приміщень площею33,3 м.кв. на вул.Бой-Желенського,6 та ухвала ЛМР від 18.07.2013р.№2557 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул.Бой-Желенського, 6, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні позивачі та представник позивачів позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до позову. Просять такий задоволити.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що нежитлове приміщення заг. площею 33,3 кв.м. по вул.Бой- Желенського, 6 у м.Львові зареєстроване за територіальною громадою м. Львова в особі ОСОБА_4 міської ради (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.07.2004 № 4116883 на будинок).Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2016 р. залучено до участі у розгляді справи за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 комунальної власності ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради про оскарження наказу управління комунальної власності ОСОБА_4 міської ради і ухвали ОСОБА_4 міської ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, ОСОБА_8.

Третя особа в судове засідання не зявилась, явку повноважного представника не забезпечила, належним чином повідомлена про час та місце проведення засідання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що наказом управління комунальної власності ЛМР від 14.05.2013р. № 75-0 «Про підготовку проектів ухвал про надання в оренду нежитлових приміщень» дано завдання підготувати проект ухвали про надання в оренду нежитлових приміщень, зокрема на вул.Бой-Желенського,6, площею 33,3 кв.м. заявнику ОСОБА_8Ухвалою ОСОБА_4 міської радивід 18.07.2013р.№2557 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул.Бой-Желенського,6» ухвалено надати громадянці ОСОБА_8 нежитлові приміщення підвалу площею 33,3 кв.м. на вул. Т.Бой-Желенського,6 в оренду терміном на 2 роки 364 дні для творчої майстерні та ОСОБА_6 комунальної власності департаменту економічної політики укласти договір оренди згідно з цією ухвалою.

Згідно ч. 3 ст. 24 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст.73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Нормами пункту 3.4 Положення про оренду майна територіальної громади м.Львова, затвердженого Ухвалою № 897від 06/07/2007 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м.Львова», встановлено, що у разі надходження ініціативи на оренду об'єкта нерухомого майна від юридичної чи фізичної особи, метою діяльності якої не є отримання прибутку, при відсутності пропозицій щодо розміщення бюджетних установ і організацій, відсутності потреби у розміщенні бюджетних установ і організацій чи при неможливості такого розміщення на об'єкті, що розглядається, орендар об'єкта оренди визначається шляхом проведення некомерційного конкурсу. Зі змісту Ухвали ОСОБА_4 міської ради від 18.07.2013р.№2557 вбачається, що громадянці ОСОБА_8 нежитлові приміщення підвалу площею 33,3 кв.м. на вул. Т.Бой-Желенського,6 надані в оренду для творчої майстерні (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація права комунальної власності на будинок по вул. Бой-Желенського, 6 вже була проведена до 01.01.2013р. відповідно до чинного на той час законодавства, про що є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.07.2004 № 4116883 (а.с.117). Згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.02.2014 р. у справі № 2/465/330/14, суд встановив, що власником вказаного будинку в цілому є територіальна громада м.Львова, яка набула його у власність на підставі реєстраційного посвідчення від 08 лютого 1988 року, яке ніким у встановленому законом порядку не оспорено. (т. 1 а.с. 216-218). Вказане рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.02.2014 р. залишено в силі відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 20.08.2014 року (т. 1 а.с. 143-149).

Згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначити в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, які передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» до допоміжних приміщень відносяться приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Щодо посилань позивачів на рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4-рп/2004, то слід зазначити, що дане рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_9 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про право співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не дає тлумачення терміну «допоміжні приміщення».У мотивувальній частині Ухвали Конституційного Суду України № 46-у/2004 від 12.05.2004 року про відмову у задоволенні клопотання народного депутата України ОСОБА_10 про роз'яснення Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року встановлено, що предметом розгляду КСУ були питання, що стосуються набуття громадянами права спільної власності на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків при приватизації квартир (кімнат у квартирах). Саме в цьому аспекті КСУ дано офіційне тлумачення відповідних положень Закону. Питання про тлумачення терміну «допоміжні приміщення» Конституційний Суд України не вирішував, оскільки в конституційному поданні і зверненні воно не порушувалося. Тому наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини Рішення перелік допоміжних приміщень «(підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.)» не є офіційним тлумаченням терміну «допоміжні приміщення» та інших термінів, що вживаються у законах, які згадані у клопотанні народного депутата України ОСОБА_11

Позивачі не надали доказів, що вказане приміщення призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а відтак має належати мешканцям приватизованих квартир будинку на праві власності. Дане приміщення було самостійним об'єктом цивільно-правових відносин до приватизації житлових приміщень (квартир) будинку їх мешканцями. Тобто нежиле приміщення, функціональне призначення якого не пов'язане з обслуговуванням будинку та прибудинкової території і яке є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, не стає спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку та перебуває у власності чи повному господарському віданні попереднього власника будинку. Нежитлове приміщення площею 33,3 кв.м. у будинку в м. Львові за адресою вул. Бой-Желенського,6 відноситься до нежитлового і не виконує функцій допоміжного приміщення та не відповідає за забезпечення належного функціонування житлового комплексу, а тому таке приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, порядок надання в оренду та відчуження якого проводиться на підставі загальних правових норм, що регулюють порядок надання нежитлових приміщень в оренду та відчуження майна територіальної громади.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки, у даній справі оспорюється рішення суб'єкта владних повноважень, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи вчинено воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивачами не доведено, що ними використовувалися як допоміжне приміщення по вул. Бой-Желенського, 6 у м. Львові площею 33,3 кв.м. яке було надано ОСОБА_8 в оренду. А відтак ОСОБА_2. В., ОСОБА_2. Г. не доведено, та не обґрунтовано які саме їх права та інтереси були порушені ОСОБА_4 міською радою.

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідні положення ст. 2 КАС України ОСОБА_4 міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення були дотримані, що, в свою чергу, говорить про безпідставність позовних вимог щодо скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4 міська рада ухвалюючи наказ управління комунальної власності ОСОБА_4 міської ради від 14.05.2013р. № 75-0 «Про підготовку проектів ухвал про надання в оренду нежитлових приміщень», в частині надання в оренду підвальних приміщень площею 33,3 м.кв. на вул.Бой-Желенського,6, та ухвалу ОСОБА_4 міської ради від 18.07.2013р.№2557 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул.Бой-Желенського, 6», діяла на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк