Справа № 2а-8979/08/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року 12 год. 07 хв. Справа № 2а-8979/08/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бігуна Н.Т.,

представника позивача - Турчина І.Я.,

представника відповідача - Шевченко М.І.,

третьої особи - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

представника третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заступника прокурора Львівської області до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору- ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Львівської області подав до Львівського окружного адміністративного суду позов до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору- ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проведеною прокуратурою Львівської області за наслідками розгляду звернень мешканців будинку на АДРЕСА_1 перевіркою встановлено, що Львівської міською радою, її виконавчими органами допущено низку порушень вимог чинного законодавства про державний житловий фонд. З метою усунення вказаних, а також інших порушень, прокуратурою області Львівському міському голові було внесено подання за вих. №07/1-304-04 від 19.03.2008 р про усунення порушень вимог Житлового кодексу УРСР, Господарського процесуального кодексу України, Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Виконавчим комітетом Львівської міської ради надано відповідь за вх. №1.7-2624/25 від 26.05.2008 року, в якій зазначено, що дії посадових осіб департаменту житлового господарства та інфраструктури, Шевченківської районної адміністрації та інших виконавчих органів міської ради були спрямовані на захист життєвих інтересів мешканців АДРЕСА_1, що набули гарантійного характеру щодо забезпечення прав громадян на житло, і в них немає порушень чинного законодавства.

Таке реагування виконавчого комітету на прокурорське подання і призвело до звернення останнього до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі 1, 2, надали письмові заперечення на адміністративний позов. В обґрунтування письмових заперечень зазначили, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки житлові питання мешканців буд. по АДРЕСА_1 вирішуються в межах чинного законодавства України.

Представник Відповідачів 1,2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Представник Відповідача 3 проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні, мотивуючи це тим, що районна адміністрація жодним чином не порушувала житлових прав третіх осіб, оскільки вони проживають у тих-же житлових приміщеннях, у які були поселені підприємствами, на яких працювали, а тому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в адміністративному позові позивача та з підстав наведених у їхньому позові. Додатково зазначили, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №995 від 23.08.2006 р , яким змінено статус гуртожитку на житловий будинок, грубо порушує права ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користування житловими/нежитловими приміщеннями та у зв'язку з відсутністю переобладнаних житлових приміщень гуртожитку до технічних умов житлових квартир. Також порушене їхне право на належні умови проживання, та як фактичного переобладнання кімнат у гуртожитку у квартири не було проведено і вони фактично неналежно забезпеченні житлом. Проте по документах, вони проживають у житловому будинку, у квартирах, які обладнані згідно вимог законодавства України і у свою чергу не мають права на звернення щодо покращення житлових умов в межах гуртожитку.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила адміністративний позов задовольнити повністю.

Треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з'явились, належним чином повідомленні про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено, що за численними скаргами мешканців гуртожитку, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 прокуратурою Львівської області проведено перевірку щодо законності дій службових осіб виконавчих органів Львівської міської ради у зв'язку з прийняттям та виконанням ними рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №995 від 23.08.2006 року, та передачею будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Львова.

Перевіркою встановлено ряд порушень чинного законодавства, на підставі чого прокуратурою Львівської області було внесено подання за вих.№07/1-304-04 від 19.03.2008 р Львівському міському голові про усунення порушень вимог Житлового кодексу УРСР, Господарського процесуального кодексу України, Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Виконавчий комітет Львівської міської ради надав відповідь вих..№1.7-2624/25 від 26.05.2008 р про розгляд подання прокуратури Львівської області від 19.03.2008 р №07/1-304-04, та повідомив, що дії посадових осіб департаменту житлового господарства та інфраструктури, Шевченківської районної адміністрації та інших виконавчих органів міської ради були спрямовані на захист життєвих інтересів мешканців АДРЕСА_1, що набули гарантійного характеру щодо забезпечення прав громадян на житло, і в них немає порушень чинного законодавства.

Оскільки виконавчим комітетом Львівської міської ради не усунуто порушення вимог Житлового кодексу УРСР, Господарського процесуального кодексу України, Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» позивач звернувся до суду за захистом інтересів держави.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.15 Житлового кодексу УРСР зазначено, що виконавчі комітети районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, здійснюють контроль за станом та експлуатацією відомчого житлового фонду, вирішують питання в галузі використання та забезпечення схоронності житлового фонду, віднесені до їх компетенції законодавством.

Судом встановлено, що на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 19.04.2005 р в справі №6/365-8/177 про банкрутство дочірнього підприємства «Текстиль» Закритого акціонерного товариства «Левтекс», на підставі наказів регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №234 від 26.05.2005 р і №736 від 28.11.2005 р., ухвали Львівської міської ради №3076 від 12.01.2006 р. «Актом від 29.03.2006 р. приймання-передачі будинку АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. Львова» даний гуртожиток передано у комунальну власність.

Розпорядженням Львівського міського голови №716 від 07.06.2006 р утворено робочу групу для вирішення проблемних питань у гуртожитку на АДРЕСА_1 у м. Львові, впорядкування технічно-правової документації для зміни його статуту.

23.06.2006 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №995 «Про зміну статусу гуртожитку та оформлення договорів житлового найму з мешканцями будинку АДРЕСА_1». Вказане рішення прийняте на підставі колективних звернень мешканців гуртожитку до Львівської міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що гуртожиток на АДРЕСА_1 з часу введення в експлуатацію обліковувався на балансі орендного підприємства «Львівська бавовняна ткацька фабрика» і в ході приватизації не увійшов до статутного фонду утвореного Закритого акціонерного товариства «Левтекс» та залишився у державній власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації кімнати у гуртожитках державного житлового фонду.

За численними звернення мешканців гуртожитку, 10.06.2005 року прокурором Шевченківського району м.Львова порушено кримінальну справу №183-0728 за ч.2 ст.364 КК України за фактом незаконної, всупереч вимогам Закону приватизації службовими особами ДП «Текстиль» ЗАТ «Левтекс» 86 кімнат у гуртожитку.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 17.10.2007 ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України та призначено їй покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 будучи службовою особою, умисно, в інтересах третіх осіб, використала своє службове становище всупереч інтересам служби, чим спричинила тяжкі наслідки інтересам держави. Її незаконні дії виразились у тому, що вона працюючи на посаді директора ДП « Текстиль» ЗАТ «Левтекс», всупереч вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» видавала розпорядження, якими передавала мешканцям гуртожитку житлові приміщення у приватну власність, в той час, як кімнати в гуртожитках приватизації не підлягали.

За наслідками розгляду вказаної справи службовими особами Львівської міської ради не вживались заходів щодо відчуження значної кількості кімнат у гуртожитку державного житлового фонду, який на момент прийняття рішення перебував у комунальній власності.

Відповідно до п.1.3 рішення Львівської міської ради від 23.06.2006 р №995 передбачено надання гуртожитку на АДРЕСА_1 у м. Львові статусу житлового будинку. Проте в рішенні не вказано про здійснення перепланування гуртожитку до вимог житлового будинку, що є невід'ємною частиною зміни статусу гуртожитку. Зокрема, для зміни статусу зазначеного гуртожитку на житловий багатоквартирний будинок у відповідності до Проектування житлових багатоквартирних будинків та гуртожитків в Україні повинно було здійснюватись відповідно до чинних на момент прийняття оскаржуваного рішення СНиП 2.08.01-89 «Жилые здания». Оскільки згідно з призначенням, архітектурно-планувальним рішенням гуртожиток суттєво відрізняється від житлового багатоквартирного будинку, переведення його в багатоквартирний будинок потребує розроблення відповідної проектно-кошторисної документації з переплануванням кімнат гуртожитку в ізольовані квартири зі зміною їх статусу. Роботи з реконструкції здійснюються згідно з дозволом місцевої Держархбудінспекції та відповідно до проектно-кошторисної документації з урахуванням вимог ВСН 61-89(р) «Реконструкция и капитальный ремонт жилых домов. Нормы проектирования». Введення в експлуатацію таких об'єктів реконструкції здійснюється згідно з порядком, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року №1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». Відповідно пристосування та переведення гуртожитку у житлові будинки з квартирами без розроблення відповідної документації чинними нормами не дозволяється.

Відповідно до ст.50 ЖК УРСР жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Листом прокуратури Львівської області від 31.07.2008 року підтверджено нездійснення реконструкції та переобладнання житлових приміщень гуртожитку у квартири.

У вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2007 року вказано, що матеріалами судової будівельно-технічної експертизи кімнат у гуртожитку встановлено, що вони не відповідають будівельно-технічним нормам, встановлених для квартир житлового будинку, а відповідає встановленим будівельно-технічним нормам для кімнат гуртожитку.

Також листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 23.09.2011 року вказано, що в результаті обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що при зміні статусу гуртожитку на житловий будинок реконструкція приміщень даних квартир не проводилось і відповідно не відповідають вимогам квартири згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення».

Відповідно, без здійснення перепланування кімнат у гуртожитку і до вимог ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" є неможливою зміна статусу самого гуртожитку. Така ж позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.12.2013 року (К/9991/80479/12).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, в тому числі, право власності територіальних громад на нерухоме майно.

З матеріалів справи встановлено, що право власності на гуртожиток на АДРЕСА_1 не зареєстровано, згідно інвентаризаційних матеріалів, будинок АДРЕСА_1 є житловим, однак, право власності на будинок в цілому не реєструвався.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №995 від 23.06.2008 р. з порушенням приписів чинного законодавства України.

До завдань адміністративного судочинства відповідно до ст. 2 КАС України віднесений захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, відповідно до ч. 2 зазначеної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Проте захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом установлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість захист прав здійснюється в разі їх порушення.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряє їх відповідність усім вимогам, які вказані у п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 р. № 2.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача. Якщо ж права, свободи та інтереси позивача не були порушені, суд відмовляє у задоволенні позову.

Отже, з урахуванням встановлення судом порушення виконавчим комітетом Львівської міської ради, яке виразилось у прийнятті рішення № 995 від 23.06.2008 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з метою відновлення встановленого законом і порушеного суб'єктом владних повноважень права.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Зобов'язати виконавчий комітет Львівської міської ради виконати належним чином покладені на нього організаційно-розпорядчі функції, а саме:

- здійснити державну реєстрацію права власності територіальної громади м. Львова на будинок по АДРЕСА_1

- розглянути питання повернення незаконно приватизованих житлових приміщень будинку;

- розглянути звернення громадян щодо законності приватизації окремих житлових приміщень по суті;

- ініціювати перед уповноваженими органами, які здійснюють контролюючі функції відносно арбітражних керуючих - ліквідаторів перевірити законність тривалого завершення ліквідаційної процедури ДП «Текстиль» ЗАТ «Левтекс»;

вжити заходів до приведення житлових приміщень до технічних вимог для житлових квартир;

- розглянути питання стосовно правомірності закріплення за окремими мешканцями житлових приміщень будинку, які тривалий час в ньому не проживали.

3.Зобов'язати виконавчий комітет Львівської міської ради внести зміни до рішення №995 від 23.08.2006 року, а саме:

- замінити п.1.3 із «надати статус житлового будинку гуртожитку на АДРЕСА_1» на «здійснити перепланування житлових приміщень у гуртожитку на АДРЕСА_1 до технічних вимог для житлових квартир;

- п.4 рішення вважати п.5;

- рішення доповнити п.4 «надати статус житлового будинку гуртожитку на АДРЕСА_1 після виконання п.п.1.1,1.2,1.3,2,3.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 25.04.2016 року.

Суддя Сакалош В.М.