Справа № 2-а-219/10
Суддя: Рибальченко І. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Красноградський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-219/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Рибальченко І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Красноград адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку звернення до суду, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до Красноградського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Красноградському , районі Харківської області в якому просила поновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недосплачену щомісячну державну соціальну допомогу (або доплату до пенсії") за 2006-2008 роки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії Дитина війни та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 01 січня 2006 року по 31.12.2008 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, в тому числі й щодо зупинення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі надало заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що Пенсійний Фонд України діє на підставі Положення Про Пенсійний фонд України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок джерел визначених прибутковою частиною бюджету і відповідно до напрямів витратної частини бюджету Пенсійного фонду України.

Законом України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансування виплат і по цьому закону проводиться з Державного бюджету України. З цього слідує, що на відповідача не покладено обовязок по фінансуванню вищезгаданих виплат.

Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни правомірними через невизначеність на І законодавчому рівні органу на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають , статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенси за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, скільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

В судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Позивач має статус "Дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням № 101460 від 13 червня 1985 року та враховуючи зазначений статус позивача, вона відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної допомоги, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із заперечень УПФУ в Красноградському районі Харківської області, встановлено, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України Про ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України Про внесення змін до Закону України "Про ОСОБА_3 бюджет на 200 рік від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни передбачені ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеном Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_2 України з питан бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист діте війни запроваджені не були.

Закони України Про ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та Про внесенн змін до Закону України Про ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року неконституційним не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстаї нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України Про ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та ' Про внесення змін до Закону України " Про ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік " від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ОСОБА_2 України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4 - зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: Конкретна сфера суспільних відносин № може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі аю містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення І доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому піврічч 2006 року Закону України Про ОСОБА_3 бюджет на 2006 рік.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України Про ОСОБА_3 бюджет на 2007 рік, дію статті ( Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі зі 1 поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про ОСОБА_3 бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України Про ОСОБА_3 бюджет на 2007 рік. яким зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 110 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Красноградському районі Харківської області повинне було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України Про ОСОБА_3 бюджет України2, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

З 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачується зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру, що вбачається з заперечення Управління Пенсійного фонду України в Красноградському району Харківської області .

Рішенням Конститу ційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України ..Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про ОСОБА_3 бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. п.41 розділу 2 Закону України „Про ОСОБА_3 бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Красноградському районі Харківської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п. п. 41 розділу 2 Закону України „Про ОСОБА_3 бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював, інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державні пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни покладено на УПФУ в Красноградському районі Харківської області, за місцем проживання позивача.

Суд, вирішуючи клопотання позивача про відновлення пропу щеного строку для звернення до суду за захистом його прав, вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог, та приймає до уваги похилий вік позивача, що є підставою визнати причину пропущення строку звернення до суду поважною. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд також враховує, що в запереченні на позов відповідач не наполягає на відмову « задоволенні даного адміністративного позову із-за пропущення строку звернення позивачем до, адміністративного суду з позовом щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст. ст. З, Я Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексі|Ь| адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Красноградському районі Харківської області задовольнити частково .

Визнати причину пропущення строку звернення ОСОБА_1 до суд поважною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківсько області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30°і мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Пр загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 1 липня 2007 року по 3 1 грудня 2007 року та за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 Фєдотівн*гї,і витрати зі сплати судового збору у розмірі 01 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через су першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її складання в повному обсязі заяви після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Головуюча