Справа № 2а/0470/7506/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"27" квітня 2016 р. м. Київ К/800/24094/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська звернулося в суд з позовом, у якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» на свою користь заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (по списку № 2), за 2011 рік у розмірі 3309,19 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року - без змін.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» є юридичною особою, зареєстроване як платник страхових внесків в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська.

Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» не сплачує нараховані суми по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2, у зв'язку з чим у товариства перед Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська за 2011 рік виникла заборгованість у розмірі 3309,19 гривень.

Приймаючи постанову про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають відшкодуванню товариством фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськ-Авто» було отримано відповідні розрахунки Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, і будь-яких заходів щодо оскарження зазначених розрахунків з боку відповідача вжито не було, зазначені розрахунки є узгодженими і обов'язковими до виконання, а відтак такими, що підлягають сплаті. Також суд першої інстанції зазначив, що вивчивши надані Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськ-Авто» у якості доказів відсутності правонаступництва копії документів, суд приходить до висновку про безпідставність таких тверджень відповідача.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходив з того, що Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, який зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки Пенсійного фонду України за місцем його реєстрації, яким в даному випадку є Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська, і Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськ-Авто» не було оскаржено розрахунки Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська. Апеляційний суд вказав на обґрунтованість висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» на користь позивача заборгованості у розмірі 3309,19 гривень.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги адміністративного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно тлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними та допустимими доказами.

Згідно положень частин 1-3 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення

суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу. Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

За приписами частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог частини 2 статті 206 Кодексу адміністративного судочинства України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі зазначається, якими обставинами чи нормами права спростовуються доводи, що містяться у скарзі.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції апеляційний суд погодився із висновком зазначеного суду про задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_4, однак ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції не надав будь-якої оцінки доводам апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» про те, що останнє не є правонаступником підприємства, в якому працював ОСОБА_4 Апеляційний суд не перевірив та не дослідив документи, на які посилався відповідач, в ухвалі суду апеляційної інстанції не зазначено, якими обставинами чи нормами права спростовуються доводи, що містяться в апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто».

Разом з тим вбачається, що апеляційний суд у своєму рішенні посилається на те, що ОСОБА_4 призначена та виплачується пенсія на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), при цьому відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_4 призначена пенсія на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 вказаного Закону. Згідно копії розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, до якого включено пенсіонера ОСОБА_4, до цього розрахунку були включені витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII.

Крім того, встановивши, що заборгованість перед позивачем по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгової пенсії у розмірі 3309,19 гривень у Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» виникла за 2011 рік, апеляційний суд нічого не вказав на доводи відповідача про те, що ОСОБА_4 виплату пільгової пенсії з 1 травня 2011 року було припинено.

Поза увагою суду апеляційної інстанції залишились вимоги статей 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, які зобов'язують суд до активного вжиття заходів щодо з'ясування обставин справи, та щодо законності і обґрунтованості ухваленого судового рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, якою залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року, підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року - скасувати, а справу - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.