Справа № 826/9089/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ К/800/65900/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника ПАТ «АК «Київводоканал» Герасименко І.В.,

представник КП «Київжитлоспецексплуатація» Ковальчука В.М.,

представника Генеральної прокуратури Кросножан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», Управління освіти Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року заступник прокурора м. Києва (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації (надалі - відповідач, КМДА), треті особи: Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація"; Управління освіти Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації; Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати розпорядження КМДА «Про закріплення нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади м. Києва» № 347 від 22 лютого 2002 року в частині закріплення за КП "Київжитлоспецексплуатація" будинків (приміщень) дошкільного навчального закладу № 168 по вул. Монтажників, 97 у м. Києві;

скасувати акт прийому-передачі № 531 від 20 грудня 2002 року, складеного на виконання вищезазначеного розпорядження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2014 року закрито провадження в частині визнання протиправним та скасування акту прийому-передачі № 531 від 20 грудня 2002 року, складеного на виконання вказаного розпорядження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просило судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокуратурою міста Києва до суду були надіслані письмові заперечення, в яких просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, представників ПАТ «АК «Київводоканал», КП «Київжитлоспецексплуатація», Генеральної прокуратури України, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішеннями Київської міської ради «Про затвердження переліку нежитлових будівель комунальної власності територіальної громади міста Києва» № 151/1585 від 29 листопада 2001 року та «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» №208/1642 від 27 грудня 2001 року нежитлове приміщення по вул. Монтажників, 97 у м. Києві, у якому розміщений дошкільний навчальний заклад №168, визнано таким, що належать до комунальної власності міста.

22 лютого 2002 року Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 347 «Про закріплення нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва», відповідно до якого нежилі будинки, приміщення та окреме майно, у тому числі дошкільного навчального закладу комунальної власності територіальної громади міста Києва по вул. Монтажників, 97 - закріплене за комунальним підприємством "Київспецжитлоексплуатація" на праві повного господарського відання.

27 грудня 2002 року розпорядженням Київської міської державної адміністрації «Про передачу майна територіальної громади м. Києва в управління ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» №2325 нежитловий будинок (приміщення) дошкільного навчального закладу №168 по вул. Монтажників, 97 у м. Києві разом з об'єктами благоустрою передано в управління вказаному товариству.

10 лютого 2003 року затверджено акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, згідно з яким Управління освіти Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації передало Комунальному підприємству «Київспецжитлоексплуатація» вказане майно.

Прокуратурою м. Києва на підставі постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 27 січня 2014 року проведено перевірку додержання вимог Закону України «Про охорону дитинства» щодо реалізації державних та регіональних цільових програм з охорони дитинства, законності використання бюджетних коштів.

За результатами проведення перевірки встановлено, що вжиті органами виконавчої влади заходи не в повній мірі можуть забезпечити потребу дітей у отриманні дошкільної освіти, оскільки продовжують мати місце факти використання будівель дошкільних навчальних закладів не за цільовим призначенням, зокрема, внаслідок прийняття розпоряджень Київської міської державної адміністрації № 347 від 22 лютого 2002 року та № 2325 від 27 грудня 2002 року.

У зв'язку із вищенаведеним, прокуратура м. Києва звернулася до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про скасування оскаржуваного розпорядження, оскільки воно було прийнято поза межами повноважень відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Пунктами 1, 4 статті 22 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (надалі - Закон № 586-XIV; в редакції від 17 вересня 2013 року, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що місцева державна адміністрація:

- реалізовує державну політику в галузі науки, освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім'ї та молоді;

- вживає заходів до збереження мережі закладів освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту та розробляє прогнози її розвитку, враховує їх при розробці проектів програм соціально-економічного розвитку.

Частиною третьою статті 5 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (надалі - Закон № 2402-III в редакції від 16 травня 2013 року, що діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема, проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, вирішення інших питань у цій сфері; розвиток мережі навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, соціального захисту, а також позашкільних навчальних закладів, діяльність яких спрямована на організацію дозвілля, відпочинку і оздоровлення дітей, зміцнення їх матеріально-технічної бази;

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту» (надалі - Закон № 1060-XII; в редакції від 20 листопада 2012 року, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування здійснюють державну політику в галузі освіти і в межах їх компетенції,зокрема, забезпечують розвиток мережі навчальних закладів та установ, організацій системи освіти, зміцнення їх матеріальної бази, господарське обслуговування.

Згідно з частинами першою, четвертою, п'ятою статті 63 Закону № 1060-XII матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Статтею 38 Закону України від 11 липня 2001 року № 2628-III «Про дошкільну освіту» (надалі - Закон № 2628-III; в редакції від 5 грудня 2012 року, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) матеріально-технічна база дошкільного навчального закладу включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше.

Майно дошкільного навчального закладу належить йому на правах, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Джерелами фінансування дошкільного навчального закладу є кошти: засновника (власника); відповідних бюджетів (для державних і комунальних дошкільних навчальних закладів); батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб; інші кошти, не заборонені законодавством України.

Згідно з частинами четвертою - шостою статті 16 Закону № 2628-III рішення про створення, реорганізацію або ліквідацію дошкільного навчального закладу (дитячого будинку) інтернатного типу для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дошкільного навчального закладу (ясел-садка) компенсуючого типу, приймаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти.

Вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми.

Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою.

Засновник (власник) державного чи комунального дошкільного навчального закладу не має права безпідставно ліквідувати його, зменшувати в ньому площу території, кількість груп, а також здавати в оренду приміщення (будівлі).

Реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективними та державними господарствами, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.

З матеріалів справи не вбачається, щоб Київською міською державною адміністрацією за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, приймалось рішення про ліквідацію дошкільного навчального закладу №168 по вул. Монтажників, 97 у м. Києві.

Проте, дане приміщення закладу відповідно до оскаржуваного розпорядження не використовуються для роботи з дітьми, що є порушенням вимог статті 16 Закону № 2628-III.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного розпорядження відповідач діяв із порушенням вимог чинного законодавства та поза межами наданих йому повноважень.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку щодо наявності підстав для скасування розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про закріплення нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади м. Києва» №347 від 22 лютого 2002 року в частині закріплення за Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» будинків (приміщень) дошкільного навчального закладу №168 по вул. Монтажників, 97 у м. Києві.

Таким чином, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, колегія суддів зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.