Справа № 813/386/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 р. Справа №876/2574/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Каралюса В.М., Костіва М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у адміністративній справі №813/386/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення реєстрації у системі обліку публічної інформації Головного територіального управління юстиції у Львівській усіх документів, що знаходяться у Головному територіальному управлінні юстиції у Львівській області (отриманих або створених ним в процесі виконання своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, а також тих, які знаходяться у його володінні); зобов'язання Головне територіальне управління юстиції у Львівській області зареєструвати у системі обліку публічної інформації Головного територіального управління юстиції у Львівській області усі документи, що знаходяться у нього (отримані або створені ним в процесі виконання своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, а також тих, які знаходяться у його володінні).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2016р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» не передбачає, що оприлюднення звернення громадян, підмінив поняття обов'язкової реєстрації документів в систем обліку публічної інформації та опублікування конкретних відомостей про них, обов'язком оприлюднювати певну публічну інформацію, помилково застосувавши ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до відносин, які регулюються статтею 18 даного Закону та крім того, суд не з'ясував чи належать до публічної інформації звернення фізичних та виличних осіб, що надходять до відповідача та відповіді на ці звернення. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 25.08.2015 року позивач звернулася до в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області зі скаргою на незаконні, на її думку, дії державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Бірака Є.В. при реєстрації ним права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

28.09.2015 року, на скаргу ОСОБА_1, начальником управління юстиції було надано відповідь за вих. №К-813/02.2, зміст якої зводиться до того, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, перевіривши повноту поданих заявником документів згідно п.36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, на підставі яких було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, не виявило підстав для прийняття державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Біраком Є.В. рішення про відмову у реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

26.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Урядового контактного центру із зверненням, зареєстрованим за номером КА-4427004, в якому просила вжити заходів для внесення до системи обліку публічної інформації Головного територіального управління юстиції у Львівській області, розміщеної за електронною адресою: https://publinfo.minjust.gov.ua/lviv/index.php, відомостей про її скаргу від 25.08.2015 року та лист Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.09.2015 року №К-813/02.2.

04.02.2016 року на іі звернення начальником управління юстиції було надано відповідь за вих. №К-396/02.2, в якій зазначено про те, що звернення громадян викладені в письмовій або усній формі (зауваження), заяви (клопотання) і скарги не відносяться до інформації, яку необхідно оприлюднювати у системі обліку документів, що знаходяться у суб'єктів владних повноважень. Окрім того, вказано, що відповідні звернення громадян розглядаються відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а не Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про звернення громадян», скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 20 Закону - звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ч. 5. 10 Положення про Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011р. №1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за №759/19497, зі змінами та доповненнями, Головне територіальне управління юстиції у Львівській області організовує розгляд звернень громадян з питань, що належать до його компетенції, пов'язаних з роботою підвідомчих органів та установ юстиції, виявляє та усуває причини, що породжують обґрунтовані скарги громадян.

Згідно із Інструкцією про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, затверджену наказом Міністерства юстиції України 18.03.2004 року №26/5, зі змінами та доповненнями ( надалі - Інструкція), усе листування щодо звернень громадян ведеться за індексами, присвоєними під час реєстрації. Відповіді на звернення громадян надсилаються на службових бланках органу чи установи юстиції, за підписом керівника.

Індекс письмової відповіді складається з реєстраційного індексу та номера справи (за номенклатурою), до якої підшивається пропозиція, заява або скарга разом з документами щодо їх вирішення.

Документи й листування щодо звернень громадян у всіх органах та установах юстиції з часу надходження їх до загального відділу (канцелярії) і до передачі в архів централізовано зберігаються в їхньому загальному відділі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»- публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь - яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні , юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень, розпорядники інформації, структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації.

Відповідно до ст. 15 цього Закону, розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: 1)інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо); 2)нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо-організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності; 3)перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення; 4)порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності; 5)інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник; 5-1)перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних; 6)інформацію про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації; 7)плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань; 8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи; 9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку; 10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію; 11) інформацію про діяльність суб'єктів владних повноважень, а саме про: їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв'язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти; прізвище, ім'я та по батькові, службові номери засобів зв'язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом; розклад роботи та графік прийому громадян; вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад; перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення; перелік і службові номери засобів зв'язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності; порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності; систему обліку, види інформації, якою володіє суб'єкт владних повноважень; 12)іншу інформацію про діяльність суб'єктів владних повноважень, порядок обов'язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Невідкладному оприлюдненню підлягає будь-яка інформація про факти, що загрожують життю, здоров'ю та/або майну осіб, і про заходи, які застосовуються у зв'язку з цим.

Стаття 18 Закону вказує на те, що обов'язковій реєстрації в системі обліку підлягають документи, які створені в процесі діяльності та знаходяться у суб'єктів владних повноважень.

З аналізу наведеного закону слідує, що ним не передбачається оприлюднювати звернення громадян, які викладені в письмовій або усній формі (зауваження), заяви (клопотання) чи скарги, оскільки такі не відносяться до інформації, яку потрібно оприлюднювати у системі обліку документів, що знаходяться у суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Урядового контактного центру із зверненням, в якому просила вжити заходів для внесення до системи обліку публічної інформації Головного територіального управління юстиції у Львівській області, розміщених за електронною адресою: https://publinfo.minjust.gov.ua/lviv/index.php, відомостей про її скаргу від 25.08.2015 року та лист Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.09.2015 року №К-813/02.2.

Головне територіальне управління юстиції у Львівській області діє на підставі вищезазначеного Положення, при надходженні звернень від юридичних та фізичних осіб, такі реєструються у спосіб передбачений Інструкцією та надається відповідь у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те що твердження позивача щодо нездійснення відповідачем реєстрації у системі обліку публічної інформації усіх документів, що знаходяться у нього є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації», яким передбачено вичерпний перелік інформації, яка підлягає обов'язковому оприлюдненню, а звернення громадян викладені в письмовій або усній формі не відносяться до інформації, яку необхідно оприлюднювати у системі обліку документів, що знаходяться у суб'єктів владних повноважень, та крім того такі звернення громадян розглядаються відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а не Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що позовні вимоги позивача не є конкретними, оскільки нею не зазначено, які саме її права та інтереси порушено, а натомість просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції щодо нездійснення реєстрації у системі обліку публічної інформації усіх документів, що знаходяться у володінні відповідача.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Крім цього, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли стались зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто відбулось припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, однак оспорювані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно на противагу вказаному вище, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які не впливають на суб'єктивні права та обов'язки особи, зокрема, ті, вчинення яких особа не вправі вимагати від суб'єкта владних повноважень.

Відповідач просить визнати протиправно бездіяльність відповідача щодо нездійснення реєстрації у системі обліку публічної інформації усіх документів, що знаходяться у відповідача та зобов'язати відповідача зареєструвати у системі обліку публічної інформації відповідача усі документи, що знаходяться у нього (отримані або створені ним в процесі виконання своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, та які знаходяться у його володінні.

Проте, позивачем не вказано які саме «усі документи» незареєстровані чи підлягають реєстрації відповідачем та в чому полягає порушення прав, свобод та інтересів позивача з приводу такої не реєстрації усіх документів.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що дії відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що відповідач діє обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання їх протиправними немає.

З урахуванням наведеного вище, не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання відповідача зареєструвати у системі обліку публічної інформації відповідача усі документи, що знаходяться у нього (отримані або створені ним в процесі виконання своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, та які знаходяться у його володінні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у адміністративній справі №813/386/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.М. Каралюс

М.В. Костів