Справа № 127/15351/14-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2016 р. м. Київ К/800/6160/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Приватного підприємства «Озуріт»

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року

у справі № 127/15351/14-а

за позовом Приватного підприємства «Озуріт»

до Вінницької міської ради,

треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДЮН», Державне підприємство «Поділлягеодезкартографія»,

про визнання протиправним та скасування додатку до рішення,

встановив:

Приватне підприємство «Озуріт» звернулось до суду з позовом до Вінницької міської ради, в якому просило визнати протиправним та скасувати додаток № 2 до рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2555.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами норм матеріального та процесуального права та просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що в порушення вимог ст.ст. 38, 39, 83 ЗК України, ст. 16 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 59 Закону України «Про землеустрій» відповідачем передано у власність Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ДЮН» частину проїзду загального користування.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, третя особа вважає касаційну скаргу необґрунтованою, тому просить касаційну скарги залишити без задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11 жовтня 2006 року Вінницька міська рада на підставі її рішення 5 сесії 5 скликання № 456 від 22 вересня 2006 року продала, а Приватне підприємство «Озуріт» купило земельну ділянку площею 0,1738 кв.м. Земельна ділянка розташована по проспекту Коцюбинського, 34 в м. Вінниці.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 705758 виданого 21 грудня 2006 року, Приватне підприємство «Озуріт» є власником земельної ділянки 0,1738 га для комерційних потреб по проспекту Коцюбинського, 34 в м. Вінниці.

Вінницька міська рада на підставі її рішення від 30 травня 2014 року за № 1735 надала згоду Приватному підприємству «Озуріт» на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку, що розташована по проспекту Коцюбинського, 34 в м. Вінниці площею 0, 0663 га, в тому числі в межах «червоних ліній» площею 0,0577 га, для громадських потреб (здійснення благоустрою).

Рішенням Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2555 (додаток 2) затверджено, розроблений ДП «Поділлягеодезкартографія» на замовлення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДЮМ», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована по вул. Тімірязєва, 44 в м. Вінниці.

Передано об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ДЮМ» у власність земельну ділянку, що розташована на вул. Тімірязєва, 44 площею 0,0547 га для житлових потреб (обслуговування існуючого житлового будинку) за умови здійснення благоустрою прилеглої території площею 0,0147 га.

Віднесено земельну ділянку до категорії земель житлової та громадської забудови.

Вирішено видати об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ДЮМ» державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0547 га для житлових потреб (обслуговування існуючого житлового будинку).

Вважаючи додаток 2 до рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2555 незаконним та таким, що порушує права позивача на користування земельною ділянкою, він звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності порушеного права позивача спірним рішенням та з того, що даний спір є адміністративним.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі тощо.

Прийняте міською радою спірне рішення, в тому числі його додаток, (як суб'єктом владних повноважень) є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 09 грудня 2014 року, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин, їх суб'єктний склад та норми ст. 12 ГПК України, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Озуріт» задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Озуріт» до Вінницької міської ради, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДЮН», Державне підприємство «Поділлягеодезкартографія», про визнання протиправним та скасування додатку до рішення закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: