Справа № 823/195/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року справа № 823/195/16

м. Черкаси
09 год. 48 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря: Цаплі І.Ю.,

представника позивача Калініченко Л.І. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:
04 березня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить:

1) визнати відмову військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України звільнити ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням контракту від 13 жовтня 2011 року протиправною;

2) зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України звільнити ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням контракту від 13 жовтня 2011 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2011 року між ним та військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки. Строк дії контракту закінчився 13 жовтня 2014 року. Після закінчення строку дії контракту позивач неодноразово звертався до командування військових частин, де на той час служив з рапортами про звільнення з військової служби, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, однак у задоволенні рапорту про звільнення йому було відмовлено.

Вказує, що у якості підстави для відмови відповідач послався на положення ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою передбачено, що у разі настання особливого періоду дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.

Вважає, що на цей час підстави, з якими Закон пов`язує можливість продовження дії контракту про проходження військової служби понад встановлені строки відсутні, тому відмова відповідача у його звільненні є протиправною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та в наданих суду поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що на момент закінчення строку дії контракту запроваджено особливий період, у зв`язку з яким для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки. Звільнення військовослужбовців від військової служби в цей час здійснюється за переліком підстав, що визначений ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак, враховуючи наведене, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до такого.

13.10.2011 між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_2 укладено контракт «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України» терміном на три роки (а.с.38-39).

Дія контракту була продовжена понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації на підставі п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ та п. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, про що стоїть відмітка на контракті від 13.10.2011 (а.с. 39 зворотній бік).

Не погоджуючись з продовженням дії вказаного контракту та не задоволення рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку дії контракту, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі, а саме правове регулювання проходження в Україні військової служби, регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Тобто, законом чітко визначено два різних види проходження служби у Збройних Силах України, тому добровільно уклавши контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, позивач набув статусу військовослужбовця за контрактом.

Згідно із ч.1 ст.19 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Частиною 3 ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абзацу третього ч.1 ст.1 Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.9 ст.23 Закону України №2232-ХІІ у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Частиною 8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:

1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:

а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;

е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;

є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;

з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті;

Також з військової служби звільняються військовослужбовці, які є студентами, аспірантами чи докторантами денної форми навчання та були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Такі особи можуть продовжувати військову службу, якщо вони виявили таке бажання.

2) під час воєнного стану:

а) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

б) визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі;

г) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

3) після прийняття рішення про демобілізацію:

а) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України;

б) у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом.

Однак, суд зазначає, що позивачем в судовому засіданні не надано доказів існування обставин, передбачених ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що могли б слугувати підставами для звільнення ОСОБА_1 під час дії особливого періоду з військової служби.

Крім того, відповідно до висновків акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 11.01.2016, військо службовець ОСОБА_1 не може бути звільнений з військової служби через сімейні обставини, оскільки в наданій довідці медико-соціальної експертної комісії не вказано щодо необхідності постійного стороннього догляду за хворим батьком ОСОБА_3 (а.с.46-47).

Як вбачається з позовної заяви, позивач при обґрунтуванні позовних вимог посилається на п "б" ч. 2 та п "а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в яких зазначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема у зв`язку із закінченням строку контракту.

17.03.2014 року Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Указом Президента України від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

За пропозицією Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

З метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Отже, з оголошенням часткової мобілізації 17.03.2014 року в Україні настав особливий період.

Щодо посилань представника позивача на те, що на момент закінчення строку дії контракту, а саме 13.11.2014 особливий період в України не діяв, суд звертає увагу на те, що на момент прийняття Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» 17.03.2014, позивач вже знаходився у статусі військовослужбовця за контрактом, тому в разі завершення строку проведення часткової мобілізації та прийняття Президентом України Указу про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», дія Указу про звільнення з військової служби на позивача не поширюватиметься, оскільки він не є військовослужбовцем за призовом.

Крім того, згідно зі ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз наведеної правової норми дає суду підстави стверджувати, що закінчення мобілізації не припиняє існування особливого періоду, а його закінчення пов`язане виключно з виданням Президентом України Указу про демобілізацію.

Отже, оскільки демобілізація не була оголошена Президентом України відносно військовослужбовців за контрактом, підстави для звільнення позивача з військової служби, - відсутні.

Відтак, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки підстави для припинення (розірвання) контрактів про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначаються відповідним законодавством України та не можуть бути встановлені рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд зробив висновок, що позов ОСОБА_1 належить до часткового задоволення.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2016 року