Справа № 404/1558/16-а
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1558/16-а
Номер провадження 2-а/404/914/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючої судді - Панфіловій А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобов»язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату належної пенсії по втраті годувальника відповідно до категорії годувальника як державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» з моменту смерті годувальника до моменту досягнення двадцяти трьох річного віку, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 року до 29.09.2015 року.

В обґрунтування позову зазначено, що з 10 квітня 2013 року ОСОБА_1, втратив годувальника, ОСОБА_3, який на момент смерті був суддею Апеляційного суду Кіровоградської області.

У травні 2013 року було подано заяву про призначення пенсії по втраті годувальника до управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси, оскільки на момент звернення місцем реєстрації позивача було: АДРЕСА_2.

Стверджується, що працівники управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси запевняли, що пенсія по втраті годувальника буде призначена відповідно до ст. 37 Закону України «Про Державну службу», оскільки померлий годувальник відповідно до наданих документів є державним службовцем, працював суддею Апеляційного суду Кіровоградської області та мав стаж державного службовця у розмірі 27 років.

У вересні 2014 року у зв'язку зі зміною місця реєстрації було подано заяву до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про витребування пенсійної справи та отримання пенсійних виплат за місцем проживання: АДРЕСА_1.

За період отримання пенсії по втраті годувальника жодної інформації про порядок та підстави призначення пенсії, будь-яких розрахунків чи документів, з яких міг дізнатися про порушення прав при призначенні пенсії по втраті годувальника з боку відповідача, не направлялося. Тому був впевнений, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

09 жовтня 2015 р. до іншого непрацездатного члена сім'ї, дружини померлого годувальника, ОСОБА_4, надійшла позовна заява управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про стягнення грошових коштів, виплачених нібито у результаті рахункової помилки.

Після отримання позовної заяви та ознайомлення із його додатками, що містили матеріали пенсійної справи, позивачу стало відомо про порушення прав ОСОБА_4 при призначенні та нарахуванні їй пенсії по втраті годувальника. Зокрема, до матеріалів позовної заяви було додано копії розпорядження управління ПФУ у м. Кіровограді №818794 від 16.06.2014 р. та розпорядження №818794 від 11.12.2014 р., в яких зазначались дані годувальника. Так, в вищеперерахованих розпорядженнях вказувалась категорія годувальника- «на загальних умовах», крім цього в розпорядженні №818794 від 16.06.2014 р. сума місячного заробітку годувальника була визначена в розмірі 13356, 48 грн., а в розпорядженні №818794 від 11.12.2014 р. сума місячного заробітку годувальника була вже визначена в розмірі 11 713, 34 грн.

Так як, померлий годувальник, ОСОБА_3, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. працював суддею Апеляційного суду Кіровоградської області та мав стаж державного службовця у розмірі 27 років, що загалом виключало можливість призначення пенсії по втраті годувальника у загальному порядку згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Оскільки, відповідно до законодавства України на всіх членів сім'ї, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія, після чого на кожного члена сім'ї виділяється окрема доля, порядок призначення пенсії по втраті годувальника на кількох непрацездатних членів сімей залежить від категорії та інших характеристик годувальника, які є аналогічними при призначенні пенсії кожному з непрацездатних членів сім'ї годувальника, виникли обґрунтовані підстави вважати, що при призначені належної пенсії були порушені законні права.

В судовому засіданні позивач зазначив, що 05 лютого 2016 року до управління ПФУ у м. Кіровограді ним було подано заяву про надання інформації щодо порядку призначення пенсії по втраті годувальника , а саме чи було призначено пенсію відповідно до абз. 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р., та у разі призначення пенсії по втраті годувальника на загальних підставах, здійснити перерахунок належної пенсії по втраті годувальника відповідно до категорії годувальника як державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

01 березня 2016 року відповідь було отримано наручно у приміщенні управління ПФУ у м. Кіровограді . В даному листі від 17.02.2016 року зазначалося, що пенсію по втраті годувальника було призначено на загальних підставах, а підстав для перерахунку пенсії відповідно до категорії годувальника як державного службовця немає, у зв'язку з нібито не врегулюванням питанням призначення пенсії суддям відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому просить задовільнити позов повністю.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала повністю. В заперечення проти позову зазначено, що позивач звернувся до управління з заявою довільної форми , в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» 05.02.2016 року. Управлінням надано письмову відповідь за вих. № 9/В-ІІ 17.02.2016р.

Відповідно до п.4.1 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розгляду питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Додатком 2 затверджено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Згідно п.4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та наявності оригіналів документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічно повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку).

Стверджується, що наявність у особи права на перерахунок пенсії на підставі нових документів не позбавляють таку особу обов'язку дотримуватися порядку звернення до органів Пенсійного фонду, визначеного чинним законодавством України.

Управління вважає, що вказана заява подана позивачем у довільній формі не є тим документом, на підставі якого управління розглядає питання про її перерахунок, оскільки, як вже зазначалося, орган Пенсійного фонду може прийняти певне рішення щодо перерахунку чи відмови у перерахунку пенсії лише після надходження заяви встановленого зразка з усіма необхідними документами. Така заява до управління не подавалася.

Зазначила, що пенсія позивачу призначалася Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси. А управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді тільки продовжили виплату пенсії - з 01.09.2014року до 31.08.2014 року після призначення .

Відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» передбачено призначення пенсії у відсотках від державної заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язке державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі інших надбавок (стаття 33 Закону).

З 1 січня 2012 року набрала чинності стаття 129 Закону України «Про судоустрій та статує суддів», згідно з якою суддям виплачується суддівська винагорода, що складається з посадового окладу, доплати за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді суді, науковий ступінь, роботи і передбачає доступ до державної таємниці. Розмір посадового окладу з 01 січня 2012 року встановлено в розмірі 8 мінімальних заробітних плат, доплата за вислугу років від 15 до 80 відсотків посадового окладу в залежності від стажу роботи.

Враховуючи те, що на законодавчому рівні не врегульоване питання призначення пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу» із розміру суддівської винагороди просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Судом встановлено наступні факти .

10 квітня 2013 року ОСОБА_1, втратив годувальника, ОСОБА_3, який на момент смерті працював суддею Апеляційного суду Кіровоградської області.

У травні 2013 року позивачем подано заяву про призначення пенсії по втраті годувальника до управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси, оскільки на момент звернення місцем реєстрації позивача була: АДРЕСА_2.

05 лютого 2016 року до управління ПФУ у м. Кіровограді було подано заяву про надання інформації щодо порядку призначення пенсії позивачу по втраті годувальника (Додаток №3), а саме чи було призначено йому пенсію відповідно до абз. 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р., та у разі призначенні пенсії по втраті годувальника на загальних підставах здійснити перерахунок належної пенсії по втраті годувальника відповідно до категорії годувальника як державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Управлінням ПФУ у м. Кіровограді (а. с. 13-14) в листі від 17.02.2016 року зазначено, що пенсію по втраті годувальника позивачу було призначено на загальних підставах, а підстав для перерахунку пенсії відповідно до категорії годувальника як державного службовця немає підстав, у зв'язку з не врегулюванням питання призначення пенсії суддям відповідно до Закону України «Про державну службу».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову .

Дійсно висновки про застосування до суддів законодавства про державних службовців, можливості використання при розрахунку пенсії по втраті годувальника-судді ст. 37 Закону України «Про державну службу» та щодо тотожності понять «суддівська винагорода» та «заробітна плата» підтверджуються судовою практикою, зокрема: постановою Верховного Суду України від 2 липня 2013 року по справі № 21-186а13, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 р. по справі К/800/22193/14, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.07.2014 р. р. по справі К/800/48371/13, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.10.2012 р. по справі К-31087/10, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 р. по справі К/800/55140/13, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.01.2014 р. по справі К/800/10625/13, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.10.2014 р. по справі К/800/41542/13, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.02.2015 р. по справі К/800/53006/13, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.11.2015 р. по справі К/800/17713/15.

З початку виплати позивачу пенсії по втраті годувальника при розрахунку пенсії не вірно було визначено категорію годувальника та розмір заробітної плати годувальника, але питання призначення пенсії вирішувалось не управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді , а Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси і на підставі наданимх документів саме позивачем.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод..

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України по справі № 1-42/2011 від 26.12.2011 року передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України ( 254к/96-ВР ) є найважливішою функцією держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу необхідно довести правомірність своїх дій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, судом не встановлено неправомірності дій відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді , така вимога позивачем не ставилась і не була предметом розгляду в суді. Позивач звертався до відповідача з заявою від 05.02.16 року , ( копія в матеріалах справи а.с. а.с 8-12), з якої чітко вбачається звернення до суб»єкта владних повноважень за роз»ясненнями в порядку Закону України « Про звернення громадян» . Сама ж заява містить посилання на цей Закон( а.с. 11). Твердження позивача , що ця заява є заявою про проведення перерахунку пенсії не грунтується на Законі, оскільки законодавцем визначено порядок звернення до відповідного органу пенсійного фонду з відповідною заявою про проведення перерахунку пенсії , а саме це питання врегульовано Порядком № 22-1 , а зразок аяви визначено як Додаток № 2 даного Порядку.

У зв»язку з цим , вимога позивача про зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату належної пенсії по втраті годувальника відповідної категорії годувальника як державного службовця згідно ст. 37 Закону України « Про державну службу» з моменту смерті годувальника до досягнення двадцяти трьох років , а саме з 10.04.13 року до 29.09.15 року є безпідставною та необгрунтованою, позов є таким , що задоволенню не підлягає повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33,34,37 Закону України «Про державну службу», Законом України «Про звернення громадян», ст.ст. 9, 11, 71, 158-163, 186 КАС , суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобов»язання до вчинення дій, відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда А. В. Панфілова