Справа № 823/5474/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5474/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Шестакова С.М. про визнання нечинною відмови, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Шестакова С.М., в якому просить визнати нечинною відмову у наданні ділянки для ведення фермерського господарства від 05.10.2015 року № 3922/0/300-15.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_5 (надалі також апелянт) зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ним було надано весь необхідний пакет документів для надання йому земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2015 року ОСОБА_5 звернувся до відповідача з заявою про передачу в оренду земельної ділянки із земель державної власності з метою ведення фермерського господарства площею 19,7 га в адміністративних межах Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

05.10.2015 року листом за № 3922/0/300-15 ОСОБА_5 відмовлено на підставі статті 123 Земельного кодексу України, статті 7 Закону України «Про фермерське господарство.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у поданій заяві ОСОБА_5 фактично не було обґрунтовано бажаного розміру земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку лише одним членом фермерського господарства, а також не зазначено: перспектив діяльності фермерського господарства; наявність прав на безоплатне одержання земельної ділянки у власність; відсутні відомості про достатній досвід роботи в сільському господарстві.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у п. «а» ч. 2 ст. 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 1861 цього Кодексу.

У разі якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами ст. 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 Кодексу № 2768).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відповідно до частини 2 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 ЗК України.

Згідно із частиною 2 статті 134 Кодексу № 2768 звільняє від продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

В свою чергу, ОСОБА_5 разом із заявою від 04.09.2015 року було подано наступні документи: копії паспорту, ідентифікаційного номеру, плану розташування земельної ділянки, трудової книжки із відміткою про те, що він працював на посаді директора ПСП «Агрофірма «Шульц».

Однак, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яку ОСОБА_5 планує отримати в оренду, не сформована.

Відповідно до статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

ОСОБА_5 у своїй заяві просить про передачу в оренду земельної ділянки із земель державної власності з метою ведення фермерського господарства, однак не звертається за наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо відповідності заяви ОСОБА_5 від 04.09.2015 року вимогам статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року № 973-IV (надалі також Закон № 973-IV) колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_5 у заяві від 04.09.2015 року про передачу в оренду земельної ділянки зазначено бажаний розмір земельної ділянки - 19,7 га, місце розташування земельної ділянки - за межами населеного пункту в адмінмежах Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність зазначив - один член фермерського господарства.

В обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства зазначено, що саме 19,7 га земельної ділянки потрібно для товарного вирощування сільськогосподарських культур, пшениці, кукурудзи, гороху, гречки, проса, сої, ячменю, жита, овесу та інших сільськогосподарських культур. Перспектива діяльності фермерського господарства це вирощування притаманних сільськогосподарських культур в агрокліматичній зоні де розміщене фермерське господарство з перспективою подальшого збільшення урожайності сільськогосподарських культур та підвищення ефективності діяльності фермерського господарства.

Однак, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 фактично не обґрунтував отримання бажаного розміру земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку лише одним членом фермерського господарства та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, оскільки із змісту заяви лише вбачається спосіб та цілі використання землі - для товарного вирощування сільськогосподарських культур, однак жодним чином необґрунтовано необхідність саме 19,7 га розміру запитуваної землі з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Окрім того, у зазначеній заяві від 04.09.2015 року не чітко зазначено про наявність права позивача на безоплатне одержання земельної ділянки у власність, оскільки у заяві зазначено «один член фермерського господарства, право на безоплатне одержання земельної ділянки у власність наявне».

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 року № 584 «Про затвердження переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві» затверджено перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві: виписка з трудової книжки громадянина із записами, які підтверджують стаж роботи в сільському господарстві; архівна довідка, що містить інформацію про стаж роботи громадянина в сільському господарстві, видана на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних; копія трудового договору (угоди) між працівником і власником підприємства, організації, уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за яким (якою) працівник виконував роботи (надавав послуги) у сільському господарстві; виписка з господарської книги про ведення особистого селянського господарства або участь у веденні особистого селянського господарства; відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про види економічної діяльності у галузі сільського господарства, що здійснюються фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 року № 327 - директор належить до класифікаційного угруповання «Керівники підприємств, установ та організацій» та має код 1210.

Посада директора - це, традиційно найвища посада в організації, що наділена повноваженнями вибору стратегії розвитку організації, роботи з кадрами, визначення фінансових потоків та є по суті менеджером підприємства.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що посада директора агрофірми не є належним підтвердженням наявності досвіду роботи у сільському господарстві, оскільки посада директора агрофірми не передбачає обов'язкової наявності спеціальних знань в рослинницькій або тваринницькій галузях сільського господарства.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у заяві та доданих до неї матеріалах відсутні відомості, що свідчать про досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Запис в трудовій книжці про призначення директором ПСП «Агрофірма «Шульц» не свідчить про фах, необхідний для ведення сільського господарства. Додаткового підтвердження зайняття ОСОБА_5 діяльністю у галузі сільського господарства не надано.

В свою чергу, статтею 7 спеціального Закону № 973-IV визначено обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статті 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (ст. 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (Закону № 973-IV).

Крім того, Закон № 973-IV передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому, норми Закону № 973-IV не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону № 973-IV як спеціального по відношенню до статті 123 Земельного кодексу України.

Отже, з урахуванням наведеного заява ОСОБА_5 про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених статтею 7 Закону № 973-IV умов і обставин. Таким чином, розглядаючи заяву ОСОБА_5 по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2902цс15 (реєстраційний № 55903471).

Згідно із частиною 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 є засновником і керівником приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Шульц». Земельна ділянка площею 19.7 га, що визначена на ситуаційному плані місцезнаходження земельної ділянки, доданого ним до заяви від 04.09.2015 року, раніше використовувалась ПСП «Агрофірма «Шульц» для здійснення сільськогосподарської діяльності і що після закінчення терміну дії договору оренди директором ПСП «Агрофірма «Шульц» ОСОБА_5 прийнято рішення звернутись із заявою до відповідача про надання йому в оренду зазначеної земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_5 подано заяву від 04.09.2015 року про передачу в оренду земельну ділянку із земель державної власності для ведення фермерського господарства загальною площею 19,7 га з метою використання зазначеної земельної ділянки при здійсненні господарської діяльності приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірми «Шульц» та для уникнення передбаченої законом обов'язкової процедури проведення земельних торгів, штучно використавши процедуру створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання в користування земель державної чи комунальної власності.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання не чинною відмови, що не може вважатись рішенням органу влади, оформленого листом від 05.10.2015 року № 3922/0/300-15.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.