Справа № 676/6529/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/6529/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк В.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

21 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кам'янець -Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Кам'янець - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію по втраті годувальника.

Постановою Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Кам'янець - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника. Зобов'язано Кам'янець - Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника з 01 липня 2015 року у розмірі 50% пенсії померлого 24.06.2015 року ОСОБА_3, що складає 2391,40 грн., відповідно до вимог ст.36, ст.37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2016 року, а апеляційну скаргу задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга Кам'янець - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, що 31 грудня 1979 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1, виданого райвідділом ЗАГС Новоушицького району.

ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець - Подільському районі як одержувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», розмір його пенсії складав 4784 грн. 80 коп., що підтверджується копією довідки №15392 від 30.09.2015 року, яка міститься в матеріалів справи.

Позивач - ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно, дане підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_2 виданого 17.04.2001 року та копією довідки МСЕ № 278993. З довідки Кам'янець - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №2141 від 08 лютого 2016 року вбачається, що розмір її пенсії складає 1049,00 грн.

20 серпня 2015 року позивач звернулася із заявою до відповідача з проханням призначити їй пенсію по втраті годувальника - померлого чоловіка ОСОБА_3

Однак, листом №61/3-16 від 02.09.2015 року УПФ України в м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець - Подільському районі відмовило позивачу в призначенні пенсії по втраті годувальника, так як з 1 червня 2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються. Даний порядок та умови визначені, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213. Щодо призначення пенсії по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повідомляє, що даний перерахунок проводити не доцільно, оскільки розмір пенсії до виплати становитиме 949,00 грн.

Незгода позивача із зазначеними діями слугувала зверненню з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача і наявність підстав для задоволення позову.

Cуд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із положеннями абз.22 ст.1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено види пенсійних виплат і солідарних послуг. Згідно з ч.1 зазначеної статті відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна її розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Перелік осіб, які мають право на пенсію за віком та умови її призначення визначені статтями 12 та 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як слідує з матеріалів справи, що чоловік - ОСОБА_3 знаходився на обліку в УПФ України в м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець - Подільському районі як одержувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, позивач має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 1058-IV і її розмір повинен обчислюватись із розміру пенсії за віком. Проте такий вид пенсії її чоловіку не призначався.

Крім цього, колегія суддів враховує ту обставину, що виходячи із загальних приписів пенсійного законодавства, згідно з якими у разі, якщо після перерахунку пенсії, її розмір зменшиться, то пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець - Подільському та Кам'янець - Подільському районі є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству.

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд при вирішенні спору не вправі втручатися в дискреційні повноваження органу державної влади. Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади.

Тобто, позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення про виплату конкретного розміру пенсії, а саме 2392,40 грн. передбачають втручання в діяльність суб'єкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення, тоді як, суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством.

Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 14.01.2016 року у справі № К/800/42877/14.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС).

Відтак при прийнятті спірного рішення відповідач діяв відповідно до вимог ч.2 ст.3 КАС України та ст.19 Конституції України, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Кам'янець -Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити повністю.

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/Біла Л.М.

Судді /підпис/ /підпис/Граб Л.С. Гонтарук В. М.

З оригіналом згідно:

секретар