Справа № 263/2756/15-а
Суддя: Ковтуненко В. О.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 263/2756/15-а
№ 8-а/263/1/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Чертовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України про зобовязання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року ОСОБА_1 до звернувся до суду з позовом до Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування вимог зазначено, що 15.12.2014 року ОСОБА_1 було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості (далі ММЦЗ), надано статус безробітного та призначено виплату допомоги з безробіття, яка розпочата з 22.12.2014 року. Його страховий стаж складає понад 10 років. Останні три роки він працював у ПАТ «Азовзагальмаш» токарем-карусельщиком 4 розряду, отримував заробітну плату, з якої сплачувалися страхові внески. 30.09.2014 року він був звільнений з роботи. За період з січня по липень 2014 року його середня заробітна плата дорівнювала 3100 гривень, що вбачається лише з розрахункових листів, в звязку з чим розмір допомоги має складати 2170 гривень на місяць (70% від суми доходу). У серпні-вересні 2014 року він заробітну плату не отримував. Беручи до уваги розмір його середньомісячної зарплати, на його думку, відповідачем виплачується допомога з безробіття у меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством, оскільки він отримує по 974,40 гривень щомісячно. Посилався на те, що розрахунок допомоги було проведено без врахування даних з довідки ПАТ «Азовзагальмаш» про його середню заробітну плату.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а постанову від 09.04.2015 року залишено без змін.

03 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд ухваленої постанови суду від 09.04.2015 року за нововиявленими обставинами, з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.245 КАС України. Так, у рішенні суду зазначено, що підставою для відмови в позові було те, що 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 був звільнений з ПАТ «Азовзагальмаш», проте довідку про середню заробітну плату (дохід), отриману за період роботи у ПАТ «Азовзагальмаш», з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат відповідачеві не отримав. У звязку з цим Маріупольським міським центром зайнятості в ПАТ «Азовзагальмаш» направлено лист-запит №09-195 від 20.01.2015 року про надання до центру зайнятості довідки про середню заробітну плату, отриману ОСОБА_1 на ПАТ «Азовзагальмаш» за період травень-вересень 2014 року, але станом на 23.03.2015 року довідка до центру зайнятості не надходила. 29.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ММЦЗ із запитом, на який отримав копію довідки про середній заробіток, видану 16.02.2015 року ПАТ «Азовзагальмаш», яку ММЦЗ отримав 06.03.2015 року. Вважає, що вказаний документ суттєво впливає на розрахунок допомоги.

Ухвалою суду від 15.09.2015 року було скасовано постанову суду від 09.04.2015 року за нововиявленими обставинами та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилався на те, що дані з довідки про середню заробітну плату позивача, отриманої Маріупольським міським центром зайнятості з ПАТ «Азовзагальмаш», не вплинули на розмір можливої допомоги по безробіттю при розрахунку з урахуванням отриманої довідки вона також склала менше 80% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є підставою для виплати допомоги по безробіттю в розмірі 80% від прожиткового мінімуму.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон) страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які, зокрема, працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та фізичні особи - підприємці. Особам, які підлягають страхуванню на випадок безробіття, видається свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яке є єдиним для всіх видів соціального страхування.

Згідно ст.22 Закону, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 23 Закону передбачено, що розмір допомоги по безробіттю таким особам визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб, зокрема понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001 року затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі Порядок), який визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття.

Відповідно до п.4 Порядку, в редакції від 04.06.2014 року, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності).

Згідно п.17 Порядку у разі коли застрахованій особі страхові виплати призначаються у робочих органах виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі довідок про середню заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) за основним місцем роботи, за сумісництвом та за виконання робіт (надання послуг) згідно з цивільно-правовими договорами, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється зазначеними робочими органами сумарно.

Відповідно до пп.2 п.1 Постанови правління Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 12.04.2012 року №327 «Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю» у разі якщо розмір допомоги по безробіттю, розрахований застрахованій особі менший за 80% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, допомога по безробіттю такій особі виплачується у розмірі 80% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.

Документально підтверджено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 до 30.09.2014 року працював в ПАТ «Азовзагальмаш», а відповідно наданих ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості документів та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців останнє місце роботи ОСОБА_1 фізична особа-підприємець (дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 28.11.2014 року).

Згідно довідки УПФУ в Іллічівському районі міста Маріуполя №1680/07 від 10.02.2016 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з травня по жовтень 2014 року у розмірі 7871,75 гривень, з якої були сплачені страхові внески.

15.12.2014 року ОСОБА_1 було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості, надано статус безробітного (наказ № НТ141218) та призначено виплату допомоги з безробіття, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років 70% середньої заробітної плати (доходу). Розмір щомісячної допомоги склав 974,40 гривень.

Виходячи з того, що позивача знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності 28.11.2014 року, то шість місяців, що передують моменту настання страхового випадку, є період саме з травня по жовтень 2014 року, незважаючи на відсутність доходу від підприємницької діяльності. Отже за ці шість місяців дохід позивача склав 7871,75 гривень, що при обрахунку на середню заробітну плату за цей період (184 календарних дні) складає 42,78 гривень в день. Оскільки відповідно до п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000 року розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, залежно від страхового стажу, то розмір допомоги по безробіттю позивача (як особи, що має страховий стаж понад 10 років) складає 70% відсотків від його середньої заробітної плати, а саме 29,95 гривень за один календарний день, або 928,45 гривень в місяць, що менше 80% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складав 974,40 гривень.

Також судом встановлено, що Маріупольський міським центром зайнятості лише 06.03.2015 була отримана довідка про середню заробітну плату (дохід), отриману ОСОБА_1 за період роботи у ПАТ «Азовзагальмаш», але дані з довідки не вплинули на розмір можливої допомоги по безробіттю при обрахунку вона також склала менше 80% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є підставою для виплати допомоги по безробіттю в розмірі саме 80% від прожиткового мінімуму.

Таким чином, аналізуючи положення діючого законодавства, суд приходить до висновку про правомірність дій Маріупольського міського центру зайнятості по призначенню позивачу допомоги з безробіття, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу останнього понад 10 років - 70% середньої заробітної плати, з урахуванням довідки ПАТ «Азовзагальмаш».

З огляду на положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Оскільки судом не визнаний факт неправомірності дій, вчинених відповідачем по відношенню до позивача під час призначення останньому допомоги з безробіття, суд також відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 2, 9, 11, 71, 159, 160, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя В.О. Ковтуненко