Справа № 819/1314/14-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 876/5037/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року в справі №819/1314/14-а за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2014 року позивач - Тернопільська об'єднана податкова інспекція ГУ ДФС у Тернопільській області - звернулася в суд з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості в сумі 52 282, 81 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року в справі №819/1314/14-а позов задоволено повністю: стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 52 282, 21 грн.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - який, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки платником податку з доходів фізичних осіб не може бути суб'єкт підприємницької діяльності. Окрім зазначеного, вважає, що не оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага не може розглядатися за правилами КАС України.

На підставі ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

З 30.12.2013 року по 10.12.2014 року Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів в Тернопільській області провела документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 15.01.2014 року №188/19-18-17-01/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення податкового законодавства: - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи, одержані в 2012 році, до Тернопільської ОДПІ (термін подачі до 01.05.2013 року), чим порушено вимоги пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п. «в» п.176.1 ст.176 ПК України; неперерахування до бюджету до 01.08.2013 року податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2012 р. в сумі 58743,03 грн., чим порушено п.п. «є» п.176.1 ст.176, абз. 1 п.179.7 ст. 179 ПК України.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 25.01.2014 року, яким позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб, що сплачуюється фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 73 605, 03 грн., в тому числі за основним платежем - 58 748, 03 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 14857 грн.

13.03.2014 року відповідачу виставлялася податкова вимога №8470, з часу виставлення якої податковий борг платник не переривався.

Оскільки відповідач не сплатив визначену суму податкового боргу в добровільному порядку, зазначене стало підставою для звернення до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивачем не сплачено в добровільному порядку узгодженого податкового зобов'язання, нарахованого згідно з податковим повідомленням - рішенням № від 25.01.2014 року, відтак, таке підлягає стягненню на підставі рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Крім того, розділом IV ПК України, яким регулюються нарахування та сплата податку з доходів фізичних осіб, передбачено, що платниками цього податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент (ст. 162.1).

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, визначено ст. 177 ПК України, якою, зокрема, передбачено, що: - доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (ст. 177.1); - у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб (ст. 177.6).

Отже, Податковим кодексом України визначено, що платниками податків, в тому числі податку з доходів фізичних осіб, є виключно фізичні особи, які при цьому можуть отримувати доходи як фізичні особи та як фізичні особи-підприємці.

Матеріалами справи підтверджується, що перевірка проводилася та податкове повідомлення - рішення № від 25.01.2014 року виносилося щодо ОСОБА_1 як фізичної особи, а не фізичної особи - підприємця. Окрім зазначеного, податок нараховано за отримання додаткового блага, а саме - анульованої банком заборгованості по кредиту.

Довідка позивача від 18.06.2014 року також підтверджує наявність податкового боргу ОСОБА_1 як фізичної особи.

Натомість позов заявлено до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Виходячи із зазначених вище положень закону, а також предмету позовних вимог, позивачем та судом першої інстанції не враховано, що зазначений позивачем відповідач, а також вказаний в оскаржуваному судовому рішенні відповідач не є належним відповідачем у справі.

Статтею 52 КАС України встановлено підстави та порядок заміни неналежної сторони. Відповідно до частини першої цієї норми суд першої інстанції встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

За змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції. Умовами такого допуску є згода позивача та незмінність підсудності адміністративної справи.

КАС України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Частиною 4 статті 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, у разі, коли судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачеві у справі не належить право вимоги за заявленим позовом або відповідачем у справі є особа, яка не повинна відповідати за заявленим до неї позовом, то суд повинен враховувати, що такий позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду даної справи встановлено, що позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в позові.

Інші доводи апеляційної скарги не підлягають оцінці внаслідок того, що встановлені порушення при винесенні оскаржуваного рішення є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року в справі №819/1314/14-а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Присудити на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 913 (дев'ятсот тринадцять гривень) грн. сплаченого судового збору з бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст постанови складено 25.04.2016 року.