Справа № 667/9794/15-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 667/9794/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Скорик С.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря: Авраменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

14.12.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 28.01.2016 року, просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.12.2015 року №970 про утримання надмірно виплачених сум; стягнути з відповідача утримані суми пенсій у розмірі 296,44 грн.; стягнути з відповідача 5000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.01.2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 16.02.2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що постанова Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.01.2016 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 14.02.2004 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Херсоні та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника - ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказана пенсія була призначена на трьох утриманців. Після реєстрації ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця з 07.09.2006 року, було здійснено перерахунок пенсії на двох непрацездатних осіб. Пенсію обчислено із заробітку ОСОБА_4 за період з 03.01.1993 року по 28.12.1997 року відповідно до довідок про заробітну плату № 54 та № 55 від 25.04.2005 року, виданих ПВКФ «Нана», які були надані ОСОБА_2

У лютому 2014 року УПФУ в м. Херсоні провело перевірку достовірності видачі довідок про заробіток про заробітну плату № 54 та № 55 від 25.04.2005 року, виданих ПВКФ «Нана» та було встановлено, що довідки місять недостовірні відомості.

Відповідачем встановлено, що ПВКФ «Нана» перебувала на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в місті Херсоні з 21.12.1993 року, тобто з дати державної реєстрації, а згідно записів трудової книжки ОСОБА_4 працював з 03.01.1993 року на зазначеній фірмі на посаді заступника директора.

Крім того, відповідно до довідки про сплату збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ПВКФ «Нана» за 1997 рік фонд оплати праці найманих працівників становить: листопад - грудень 1997 року - 0,00 грн., однак заробітна плата за той же період відповідно до довідки № 54 від 25.04.2005 року складає - 1200 грн.

09.12.2015 року УПФУ в м. Херсоні прийняло рішення №970 про утримання надміру виплачених сум з ОСОБА_2 Відповідно до зазначеного рішення сума переплати пенсії за період з 14.02.2004 року по 30.06.2013 року становить 55375,11 грн.

ОСОБА_2 оскаржила рішення УПФУ в м. Херсоні №970 про утримання надміру виплачених сум до суду.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною першою якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За приписами частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

За приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто, відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень може нести саме організація, а не фізична особа, відносно якої видано довідку.

При цьому, здійснюючи обчислення пенсії на підставі довідок про заробітну плату № 54 та № 55 від 25.04.2005 року, виданих ПВКФ «Нана», орган пенсійного фонду не був позбавлений можливості перевірити обґрунтованість її видачі або витребувати відповідні докази за власною ініціативою.

Таким чином, оскільки відповідачем не було надано доказів зловживань з боку пенсіонера щодо подання документів з неправдивими відомостями, колегія суддів доходить висновку, що передбачені статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави стягнення з позивача надміру виплачених сум пенсій відсутні. Також колегія суддів зазначає, що суми вже стягнуті з пенсіонера на виконання рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні від 09.12.2015 року №970 підлягають поверненню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення судових витрат, то колегія суддів доходить висновку про їх часткове задоволення на підставі наступного.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ст. 87 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

У матеріалах справи наявні наступні докази на підтвердження здійснених позивачем судових витрат: квитанція про сплату судового збору №2333/з14 від 10.12.2015 року на суму 487,20 грн. (а.с. 3) та договір про надання правової допомоги б/н від 09.12.2015 року (а.с. 14); квитанція №004951 від 09.12.2015 року на суму 5000 грн. (а.с. 16).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано розрахунку часу, що був затрачений її представником на ведення справи, не вказано, які конкретно послуги надавались, не надано розрахунку вартості наданих послуг, що не дає змоги встановити конкретний обсяг виконуваних представником робіт та розмір витрат.

Копія квитанції №004951 від 09.12.2015 року на суму 5000 грн. не є належним доказом понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки не свідчить про фактичну сплату позивачем вказаної суми коштів.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що витрати позивача на правову допомогу у сумі 5000 грн. не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а тому заявлені вимоги щодо стягнення цих витрат на користь позивача задоволенню не підлягають.

В свою чергу, враховуючи норми ст. 94 КАС України, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що стягненню на користь ОСОБА_2 підлягають понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально (квитанція №2333/з14 від 10.12.2015 року), у розмірі 487,20 грн.

Зважаючи на все вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 січня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні від 09.12.2015 року №970 про утримання надмірно виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні повернути ОСОБА_2 стягнуті на виконання рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні від 09.12.2015 року №970 суми пенсій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), сплачений судовий збір у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В.Бойко

Суддя: Т.М.Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв