Справа № 802/417/16-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/417/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області з заявою, в якій просила внести зміни до актових записів про її народження та в графі "Відомості про національність матері" замість "українка" зазначити "полька", а також просила внести зміни до актового запису про одруження №35 від 14 квітня 1999 року та у графі "національність" ОСОБА_2 замість "українка" зазначити "полька". Проте, відповідач своїм висновком від 30 березня 2016 року відмовив позивачці у внесені зазначених змін до актових записів. Позивач вважає таке рішення суб'єкта владних повноважень протиправним, не погоджуються з ним, оскільки, на думку позивача, в неї є належні докази, які підтверджують її польське походження. Відтак, за захистом своїх прав позивач вимушена звертатися до суду.

Позивача в судове засідання не з'явилась, проте, подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( а.с. 35 ).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Разом з тим, через відділ прийому суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення щодо обставин викладених в позовній заяві, в яких вказав, що вважає, що висновок про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складено виключно в межах повноважень та згідно чинного законодавства, а з приводу заявлених позовних вимог відповідач покладається на розсуд суду ( а.с. 24-34 ).

Частиною 1 статті 49 КАС України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки. Відповідно до частини 2 зазначеної вище статті особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності та немає необхідності заслухати свідка чи експерта у справі, суд, відповідно до вказаної частини 6 статті 128 КАС України, прийняв рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з"ясувавши позиції сторін, викладені у позовній заяві та, відповідно, письмових поясненнях відповідача, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області з заявою, в якій просила внести зміни до актових записів про її народження та в графі "Відомості про національність матері" замість "українка" зазначити "полька", а також просила внести зміни до актового запису про одруження №35 від 14 квітня 1999 року та у графі "національність" ОСОБА_1 замість "українка" зазначити "полька".

За результатами розгляду поданої позивачем заяви та долучених до неї документів відповідачем складено висновок від 30.03.2016 про відмову у задоволенні прохання заявниці про внесенні вищевказаних змін до актового запису № 495 від 02.12.1974 про народження ОСОБА_2 та актового запису №35 від 14.04.1999 про одруження ОСОБА_2 з ОСОБА_4, оскільки відсутні документи, які б безсумнівно підтверджували допущення помилок у зазначенні відповідних відомостей ( а.с. 5 - 6 ). Також заявниці повідомлено про можливість оскарження відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану в судовому порядку.

Вважаючи отриману від відповідача відмову у внесенні відповідних змін до актових записів про народження та про шлюб протиправною та такою, що порушує її права, позивач звернулась до суду з даним позовом.

При цьому, в обґрунтування протиправності постановленого відповідачем висновку-відмови, позивач, крім іншого, також зазначила, що вона є рідною дочкою ОСОБА_5, щодо якої Вінницьким окружним адміністративним судом 28.01.2016 постановлено судове рішення в адміністративній справі №802/4041/15-а, яким встановлено, що вона за національністю є полькою, у зв'язку з чим зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Могилів-Подільському району Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області в актовому записі № 3 від 10 лютого 1955 року про народження ОСОБА_6, вчиненому виконкомом Суботівської сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області, у графі "відомості про матір" замість національності "українка" зазначити національність "полька".

Також позивач зауважила, що на час розгляду даної справи в суді вказана постанова набрала законної сили, а тому, згідно з ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 256 КАС України, обставини, які були встановлені у вищезазначеній постанові є такими, що не підлягають повторному доказуванню.

З огляду на встановлені вищенаведеним судовим рішенням обставини, приймаючи до уваги вказані позивачем в позовній заяві відомості, судом були досліджені родинні відносини між ОСОБА_5 та позивачем в даній справі.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_5 приходиться рідною матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме свідоцтвом про народження від 02.12.1974 серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Таким чином, за умови, що національність ОСОБА_5, яка є рідною матір'ю ОСОБА_1, згідно вищевказаної постанови Вінницького окружного адміністративного суду визначена як "полька", то ї її дочка має право вважати себе полькою за походженням.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд доходить до висновку, що позивач, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, має право вважати себе полькою за походженням.

Надаючи правову оцінку відмові відповідача у внесенні відповідних змін до актів цивільного стану та приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд керується наступним.

Правовідносини, пов'язані з внесенням змін до актових записів цивільного стану регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VI від 1 липня 2010 року (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

В силу положень статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стан у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 6 статті 22 цього Закону визначено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 із змінами і доповненнями (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п.п. 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.11 Правил факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Згідно з п. 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису відділу державної реєстрації актів цивільного стану на підставі пп. 2.13.3 п. 2.13 Правил є підставою для внесення відповідних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 року № 12 суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі за народженням або за законом.

Згідно з статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Законом України "Про національні меншини" від 25.06.1992 № 2494-ХІІ встановлено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин", кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що представлені позивачем документи не викликають сумнівів щодо їх достовірності, оскільки видані компетентними органами державної влади, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 щодо зміни національності шляхом внесення змін в графу "Відомості про національність матері" зазначивши замість "українка" національність "полька", а також до актового запису про одруження ОСОБА_1 №35 від 14 квітня 1999 року шляхом внесення змін в графу "національність" ОСОБА_2 зазначивши замість "українка" національність "полька".

Відповідно до положень ст. 22 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом від 12.01.2011 № 96/5 Міністерства юстиції України, зареєстрованих 14 січня 2011 за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. А пунктом 2.13.2 зазначених Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, суд доходить до висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який може бути застосований при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області в актовому записі про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 02 грудня 1974 року за №495, у графі "відомості про матір" замість національності "українка" зазначити національність "полька".

Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області в актовому записі №35 від 14 квітня 1999 року про одруження ОСОБА_2 з ОСОБА_4, у графі "національність" ОСОБА_2 замість національності "українка" зазначити національність "полька".

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна