Справа № 816/1601/14
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1601/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - Дашка М.В.,

представника відповідача - Павленко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2014 року Виробничо-будівельне колективне підприємство "Рассвет" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2014 року № /681, від 18 квітня 2014 року № /689, № /690 та № /684.

Ухвалою від 22 травня 2014 року позовну заяву в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2014 року № /681 - залишено без розгляду за клопотанням позивача.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що вказані податкові повідомлення-рішення прийнято податковим органом на підставі висновків перевірки про порушення позивачем пп. 14.1.159, 14.1.36, 14.1.27, 14.1.202, 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 статті 139, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України під час господарських правовідносин із ФОП ОСОБА_3 та ПП "Сієра-Сервіс". Позивач вважає такі висновки необґрунтованими з огляду на те, що вказані контрагенти на момент здійснення господарських операцій були зареєстровані як суб'єкт підприємницької діяльності, перебували на податковому обліку, позивачем було отримано відповідні товари від вказаних контрагентів та використовувалися ним в подальшій господарській діяльності. Правомірність формування податкового зобов`язання з податку на додану вартість та правомірність формування валових витрат за наслідками господарських операцій підтверджено належними документами. Позивачем проведено повну оплату вартості товарів, отриманих від спірних контрагентів, тому висновки відповідача про безоплатне отримання товарів є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2015 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015, позов задоволено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2016 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 скасовано. В частині позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 18.04.2014 № /689 в частині визначення виробничо-будівельному колективному підприємству "Рассвет" суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2013 року в розмірі 997 129,84 грн. справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року справу прийнято до провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на висновки акту перевірки.

Виробничо-будівельне колективне підприємство "Рассвет" зареєстровано як юридична особа Кременчуцької районною державною адміністрацією Полтавської області 01 липня 1997 року, , номер запису 1 000105, а також перебуває на податковому обліку у відповідача та зареєстровано платником ПДВ з 15 травня 2006 року.

У період з 14 березня 2014 року по 27 березня 2014 року на підставі направлень від 13 березня 2014 року № 756/16-03-17-01, № 755/16-03-22-05, № 754/03-22-01 та № 753/16-03-22-01, виданих Кременчуцькою ОДПІ згідно із підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок працівниками Кременчуцької ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ВБКП "Рассвет" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2013 року, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами даної перевірки складено акт від 03 квітня 2014 року № 923/16-03-22-01-08/24831310, яким зафіксовано порушення позивачем: пп. 14.1.159, 14.1.36, 14.1.27, 14.1.202, 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 статті 139, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, в результаті чого неправомірно віднесено суму 1280541,24 грн до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування в періоді, що перевірявся, у тому числі за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2013 року, а отже і порушено п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1280541,24 грн; п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 48977,28 грн, у томі числі по періодам: за вересень 2012 року - 21666,25 грн, за жовтень 2012 року - 1466,64 грн, за листопад 2012 року - 16866,36 грн, за грудень 2012 року - 8978,03 грн та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у сумі 7705 грн, у тому числі за грудень 2012 року; пп. 164.2.11 п. 164.2, п.164.5 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 170.9.1 та 170.9.2 п. 170.9 ст. 170, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в результаті чого було позивачем недоутримано податку з доходів фізичних осіб у сумі 1139,60 грн, у тому числі за жовтень 2012 року - 890 грн, червень 2013 року - 249,49 грн (а.с. 8-54, т.1).

За результатами розгляду вказаного акту перевірки відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 18 квітня 2014 року:

- № /689, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1280541,24 грн;

- № /690, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 61221,25 грн, в тому числі 48977 грн - за основним платежем, 12244,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № /684, яким збільшено суму податкового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку в розмірі 1771,78 грн, в тому числі 1139,60 грн - за основним платежем, 632,18 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 56-58, т.1).

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями Кременчуцької ОДПІ, ВБКП "Рассвет" звернулось до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами та податковому повідомленню-рішенню № /689 від 18.04.2014 в частині визначення позивачу суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2013 року в розмірі 997 129,84 грн., суд виходить з наступного.

Як вбачається із акту перевірки від 03 квітня 2014 року № 923/16-03-22-01-08/24831310, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2013 року в розмірі 997 129,84 грн. стало невизнання Кременчуцькою ОДПІ податкових наслідків господарських операцій позивача з пов'язаною особою СПД ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_3 є директором ВБКП "Рассвет".

Перевіркою встановлено, що за договором від 14.12.2012 № 34/12 СПД ОСОБА_3 (продавець) зобов'язався поставити позивачеві плити гранітні на загальну суму 1 598 610,55 грн.

Одночасно з'ясовано, що у перевіреному періоді СПД ОСОБА_3 орендував у позивача виробничі площі (сплачуючи 100 грн. на місяць) та виробниче обладнання для виготовлення гранітних плит (вартість оренди складає 10 грн. за 1 годину використання) за договорами від 19.01.2012 №КВ-1 та від 19.01.2012 №КВ-2; наймані працівники у СПД ОСОБА_3 відсутні.

На думку відповідача, вказані обставини свідчать про фактичне виготовлення гранітних плит (що виступали предметом господарських операцій між СПД ОСОБА_3 та підприємством позивача) силами та засобами підприємства із штучним оформленням як поставки, виконаною сторонньою особою.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставини справи, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Поняття господарської діяльності визначено в п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Стаття 135 Податкового кодексу України містить у собі склад витрат та порядок їх визнання, так, відповідно п.138.1 витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене, необхідною умовою для виникнення у платника податків права на віднесення витрат по придбанню товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, за наявності належно оформлених податкових накладних.

Судом встановлено, що у період, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (по тексту договору - Продавець) було укладено договір купівлі-продажу від 14 грудня 2012 року № 34/12, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець набуває у власність: плита гранітна полірована 300*L*20 у кількості 2635 шт. за ціною 207,82 грн; плита гранітна полірована 400*L*20 у кількості 2030 шт. за ціною 207,42 грн; плита гранітна полірована 300*L*30 у кількості 1555 шт. за ціною 259,77 грн; плита гранітна полірована 400*L*30 у кількості 870 шт. за ціною 259,77 грн - далі по тексту - Товар. Поставка товару здійснюється повністю або окремими партіями, за домовленістю сторін, на умовах "EXW склад Продавця" (Інкотермс, 2000) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 158-160, т. 1).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів:

- накладні: від 15 лютого 2012 року № 1, від 05 березня 2012 року № 2, від 13 березня 2012 року № 3, від 15 березня 2012 року № 4, від 28 березня 2012 року № 5, від 29 березня 2012 року № 6, від 01 квітня 2012 року № 7, від 08 квітня 2012 року № 8, від 30 квітня 2012 року №9, від 15 травня 2012 року № 10, від 29 травня 2012 року № 11, від 19 червня 2012 року № 12, від 12 липня 2012 року № 13, від 19 липня 2012 року № 14, від 29 липня 2012 року № 15, від 07 серпня 2012 року № 16, від 28 серпня 2012 року № 17, від 27 листопада 2012 року № 18; видаткові касові ордери: від 15 лютого 2012 року, від 12 березня 2012 року, від 13 березня 2012 року, від 15 березня 2012 року, від 28 березня 2012 року, від 29 березня 2012 року, від 01 квітня 2012 року, від 28 серпня 2012 року, від 27 листопада 2012 року (а.с. 161-175, 183, 187, 189, 191, 194, 199, 202, 205, 208, 210-211, т.1).

Оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ФОП ОСОБА_3, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками (а.с. 176-182, 184-186, 188, 190, 192-193, 195-198, 200-201, 202-203, 206-207, т.1).

Матеріалами справи підтверджено, що вказані плити були виготовленні Міжнародною науково-виробничою корпорацією "Владимир" та передані у заставу ПАТ "ПриватБанк" відповідного до кредитного договору № 02-255-03 від 27 листопада 2003 року та договору застави товару в обігу від 27 листопада 2003 року у кількості 7090 шт. на загальну суму 2000001,00 грн. доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.11.2003 становила 1066405,30 грн.

У вказаних правовідносинах ОСОБА_3 виступав як поручитель на підтвердження чого суду надано договір поручительства № 255/03-П від 27 листопада 2003 року та договір поруки № 255-03р від 11 травня 2005 року (а.с. 230 - 239 т. 1).

Кредитне зобов'язання МНВП "Владимир" перед ПАТ "ПриватБанк" було погашено ОСОБА_3 на загальну суму 1 743 140,71 грн, що в свою чергу призвело до переходу у його власність застави - плити гранітної (а.с. 240, 242 т. 1).

На підтвердження переходу у власність ОСОБА_3 плити гранітної надано копію видаткової накладної №ВЛ-0000005 від 17.12.2009, копію договору відступлення майнових прав №14/2009 від 17.12.2009, відповідно до яких МНВК "Владимир" передала, а ОСОБА_3 прийняв майнові права на товар, що знаходиться в обігу та є предметом застави відповідно до договору застави товару в обігу від 27.11.2003 між ПАТ КМ "Приватбанк" та МНВК "Владимир", а саме: плиту гранітну поліровану 300*L*20 у кількості 2635 шт.; плиту гранітну поліровану 400*L*20 у кількості 2030 шт.; плиту гранітну поліровану 300*L*30 у кількості 1555 шт.; плиту гранітну поліровану 400*L*30 у кількості 870 шт. (а.с. 214-215 т. 4).

Відповідно до договору від 18.09.2007 № 2, укладеного між Міжнародною науково-виробничою корпорацією "Владимир" (замовник) та ВБКП "Рассвет" (виконавець), замовником передано на тимчасове відповідальне зберігання ВБКП "Рассвет" гранітні вироби: плиту гранітну поліровану 300*L*20 у кількості 2635 шт.; плиту гранітну поліровану 400*L*20 у кількості 2030 шт.; плиту гранітну поліровану 300*L*30 у кількості 1555 шт.; плиту гранітну поліровану 400*L*30 у кількості 870 шт. (а.с. 83-86, т.2).

Згідно п. 1.3 вказаного договору адреса складу зберігання: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.01.2012, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 2 019773 (а.с. 105, т.2).

Згідно пояснень представника позивача перевезення ТМЦ, придбаних у ФОП ОСОБА_3, фактично не здійснювалось, оскільки до моменту продажу позивачу, перебували на відповідальному зберіганні на складі ВБКП "Рассвет", що відповідачем не спростовано та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, товар в повному обсязі був оприбуткований на складі позивача, що підтверджується витягом із журналу-ордеру щодо оприбуткування поставлених товарів (а.с. 189-192, т 1).

Відповідно до наданих до матеріалів справи матеріалів інвентаризацій, які проводилися представниками позивача, підтверджується наявність станом на 18.03.2013 на матеріальному складі позивача плити гранітної полірованої 300*L*20; плити гранітної полірованої 400*L*20; плити гранітної полірованої 300*L*30; плити гранітної полірованої 400*L*30 (а.с. 225 т.4).

Згідно довідки АБ №784878 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ВБКП "Рассвет" є підприємством, яке займається, зокрема різанням, обробкою та оздобленням декоративного та будівельного каменю, неспеціалізованою оптовою торгівлею (а.с. 61, т. 1).

Представник позивача пояснив, що товари у ФОП ОСОБА_3 придбавались ВБКП "Рассвет" з метою використання у господарській діяльності для виробництва продукції на замовлення.

Так, 23.06.2010 року між ВБКП "Рассвет" та ТОВ "Віс" (Російська федерація) укладено контракт №1, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання по поставці товару - будівельних, оздоблювальних та інших матеріалів з натурального каменю, згідно додатків до контракту та на підставі заявок ТОВ "Віс" (а.с. 196-199 т. 4, 152-171 т. 2).

Як пояснив представник позивача, придбані у ФОП ОСОБА_3 плити гранітні, перероблені позивачем на плити певних розмірів, зазначених у додатках до контракту, укладеного з ТОВ "Віс", на підтвердження чого надано акти списання у виробництво товарно-матеріальних цінностей для виробництва гранітних виробів (а.с. 235-247, т. 4)

У подальшому дані плити поставлялися ТОВ "Віс" (Російська федерація) на виконання умов контракту від 23 липня 2010 року № 1, що підтверджуються долученими до матеріалів справи належним чином завіреними копіями вказаного контракту, митними деклараціями, рахунками та пакувальними листами (а.с. 243-250, т.2; 1-26, т.2).

Стосовно доцільності залучення до участі у господарській операції ФОП ОСОБА_3 у ланцюгу від виробника до кінцевого споживача, представник позивача пояснив це наявністю у ФОП ОСОБА_3 товару, який за ціною, своїми характеристиками та розмірами найбільше підходив для господарської діяльності ВБКП "Рассвет", відсутності транспортних затрат.

Згідно письмових пояснень директора ВБКП "Рассвет" Ткаченка І.І. на придбання плит гранітних у ФОП ОСОБА_3 підприємством витрачено 997 129,84 грн., затрати на переробку вищевказаних плит на гранітні вироби склали 211 978,29 грн., а сума надходжень від продажу плит становить 1 298 724,01 грн., відповідно економічна вигода позивача склала 301 594,17 грн.

Отже, придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей відповідає меті та змісту господарської діяльності підприємства.

Таким чином, позивачем надано обґрунтування та докази економічної доцільності укладання з ФОП ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 14 грудня 2012 року № 34/12.

Посилання Кременчуцької ОДПІ на пов'язаність осіб позивача та його спірного контрагента відповідно до пп. 14.1.159 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, судом оцінюється критично, оскільки власне здійснення господарських операцій між пов'язаними особами не утворює складу податкового правопорушення; адже у разі виконання кожним з учасників ланцюга такої поставки своїх податкових обов'язків, виходячи з фактичної ціни продажу, недоїмка перед бюджетом за вказаними операціями не утворюється, що виключає наявність зловживань у сфері оподаткування в результаті виконання таких операцій.

Під час віднесення фізичної особи до категорії пов'язаних слід ураховувати, що загальна частка корпоративних прав підприємства (голосів у керівному органі), якою вона володіє, визначається як частка корпоративних прав, що безпосередньо належить такій фізичній особі, та частка корпоративних прав, що належить юридичним особам, які контролюються такою фізичною особою.

Натомість відповідачем не наведено таких відомостей, а тому, на думку суду, така обставина не може впливати на право позивача у частині формування валових витрат та подальшого визначення сум від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Таким чином, висновки перевірки позивача по взаємовідносинам із ФОП ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Інших порушень правил формування валових витрат відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржуване податкове повідомлення -рішення від 18.04.2014 № /689 в частині визначення позивачу суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2013 року в розмірі 997 129,84 грн. винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є неправомірними та підлягають скасуванню.

Отже, позовні вимоги ВБКП "Рассвет" в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 квітня 2014 року № /689 в частині визначення виробничо-будівельному колективному підприємству "Рассвет" суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2013 року в розмірі 997 129,84 грн. (дев"ятсот дев"яносто сім тисяч сто двадцять дев"ять гривень вісімдесят чотири копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет" витрати зі сплати судового збору у розмірі 304,50 грн. (триста чотири гривні п"ятдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2016 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко