Справа № 826/26962/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління

юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови ВП№44213473

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі — Позивач) звернулося з позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (надалі — Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 02.12.2015 року виконавчому провадженні №44213473 про накладення штрафу на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" у розмірі 1360грн. 00 коп. за невиконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 року у справі №6/521.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що до завершення строку виконання вимоги державний виконавець, не з’ясувавши причини невиконання рішення суду, 24.09.2015 року ВП №44213473 безпідставно та неправомірно виносить постанову про накладення штрафу на Позивача у розмірі 680 грн. За невиконання рішення суду, в описовій частині якої зазначає, що станом на 24.09.2015 року боржником не надано документального підтвердження виконання рішення суду. Позивач зазначає, що останнім було направлено на адресу Запит та заяву з поясненням про не можливість виконання рішення суду, проте в супереч вимогам законодавства Відповідачем винесено постанову по накладення штрафу в розмірі 1360 грн. на Позивача.

На адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву від Відповідача, в обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що Позивачем станом на 02.12.2015 року не вжив жодних заходів щодо виконання рішення суду, а отже Відповідач діяв у відповідності до законодавства виносячи спірне рішення про застосування штрафних санкцій.

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву суду не надав.

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники сторін, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві було відкрито провадження № 44213473 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києві від 27.05.2014 у справі №6/521 про зобов’язання ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не чинити перешкод ПАТ «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу ПАТ «Укртрансгаз», та встановлено строк для самостійного виконання до 05.08.2014 року, та зобов’язано було подати до відділу документальне підтвердження виконання рішення суду.

Позивачем (надалі - Боржник) 05.08.2014 року подав до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві заяву від 05.08.2014 року № 6965/6 про роз’яснення рішення суду у справі № 6/521, відповідно до якої ПАТ «Укртрансгаз» було незрозуміло резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року.

Станом на 24.09.2015 року Боржником до відділу не було подано жодного документального підтвердження виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 24.09.2015 року на боржника за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Того ж дня на адресу ПАТ «Укртрансгаз» було направлено вимогу державного виконавця від 24.09.2015 року № 57/3 щодо виконання рішення суду та зобов’язано подати до відділу документальне підтвердження виконання рішення суду в строк до 02.10.2015 року.

ПАТ «Укрнафта» (Стягувач) 02.11.2015 року подано до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві заяву №10/3217, згідно з якою рішення суду у справі № 6/521 станом на 02.11.2015 року не виконане Боржником.

Станом на 16.11.2015 року Боржником до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві не було подано документального підтвердження виконання рішення суду.

На адресу боржника повторно направлено вимогу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 16.11.2015 року № 57/3 щодо виконання рішення суду та зобов’язано подати до відділу документальне підтвердження виконання рішення суду в триденний строк з дня отримання вимоги.

Станом на 02.12.2015 року Боржником до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві не було подано документального підтвердження виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 02.12.2015 року за невиконання рішення суду на Боржника накладено штраф у розмірі 1360,00 гри.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві направлено до Печорського РУ ГУ МВС України в м. Києві подання від 02.12.2015 року № 57/3 про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ПАТ «Укртрансгаз» за невиконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 року у справі № 6/521.

Позивач зазначає, що Відповідачем без достатніх на те правових підстав винесено спірну постанову, що стало підставою для звернення Позивача до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Виконання рішення суду здійснюється органом державної виконавчої служби у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 5 Закону № 606-XIV передбачена обов’язковість вимог державного виконавця, відповідно до частини першої якої вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов’язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом (частина третя статті 5 Закону № 606-XIV).

Обов’язки і права державних виконавців передбачені статтею 11 Закону № № 606-XIV, відповідно до частини першої якої державний виконавець зобов’язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, відповідно до частини другої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 13 частини третьої Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов’язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі передбачена статтею 89 Закону № 606-XIV, відповідно до частини першої якої у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов’язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (частина друга статті 89 Закону № 606-XIV).

Позивач під час розгляду справи зазначає, що у Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» наявні поважні причини невиконання рішення, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №44213473, а саме: комплексний аналіз змісту вказаних первинних документів дає підстави стверджувати про те, що обсяги природного газу ПАТ «Укрнафта», щодо яких зобов'язано ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» за наказом Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 №6/521 не чинити перешкод ПАТ «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис. куб. м., у тому числі, його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, були відсутні в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», як на момент прийняття рішень у справі №6/521, так і відсутні вказані обсяги газу станом на сьогоднішній день. При цьому, Позивачем наголошено, що вказане вище неодноразово зазначалося під час розгляду господарської справи №6/521 у судах всіх інстанцій, а суди першої та касаційної інстанції не прийняли до уваги вказане, задовольнивши позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи викладені Позивачем обставини, з якими останній пов’язує факт наявності поважних причин не виконання наказу №6/521, виданого 27.05.2014 Господарським судом міста Києва, суд вказує, що такі причини є аналогічними тим, якими публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» обґрунтовувало свою незгоду з позовними вимогами, заявленими публічним акціонерним товариством «Укрнафта» у межах господарської справи №6/521, та, відповідно, враховані при винесенні рішення у даній справі. Отже, вказані позивачем причини не є поважними причинами не виконання рішення суду, що набрало законної сили, а відтак, твердження позивача про не врахування відповідачем останніх при винесенні оскаржуваної постанови є необґрунтованими.

При цьому, факт звернення позивача до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про роз’яснення рішення, яка надійшла до відповідача 05.08.2014 за №6965/6, не позбавляє позивача права самостійно звернутися до суду з аналогічною заявою про роз’яснення судового рішення, у відповідності до положень статті 89 Господарського процесуального кодексу України. У свою чергу, позивачем на підтвердження звернення безпосередньо до відповідного господарського суду за роз’ясненням судового рішення доказів суду не надано, з огляду на що суд виходить з того, що позивач не скористався таким процесуальним правом.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 24.09.2015 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №44213573, виходячи із заявленого предмету та підстав позову, є правомірною, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, Суд звертає увагу, що частиною 5 статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.13 Закону України “Про судоустрій та статус суддів”, Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 128, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук