Справа № 754/3989/16-а
Суддя: Ярошенко С. В.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/225/16
Справа №754/3989/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2016 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Ярошенко С.В. розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він досяг пенсійного віку і звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком, проте йому було відмовлено. Тому позивач просить зобов'язати УПФУ у Деснянському районі м. Києва взяти до розгляду усі необхідні документи та призначити пенсію за віком, відповідно до трудового стажу.

Відповідачем надано суду заперечення, в яких вказувалось на те, що дії Управління відповідають чинному законодавству.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 1975 року по 1979 рік навчався у Київському річному училищі; з 25.11.79 року по 21.12.81 року служив в лавах збройних сил СРСР; з 11.04.79 року по 23.11.79 року та з 11.02.82 року по 28.02.84 року працював в АСК «Укррічфлот» 3 помічником капітана, з помічником механіка т/х «Житомир»; з 05.03.84 року по 31.03.87 року працював на т/х «Алмаз» Дослідного заводу Інституту надтвердих матеріалів ім.Бакуля НАН України 2 помічником капітана; з 07.04.87 року по 13.01.88 року працював на НДС «Топачевський» Інституту гідробіології НАН України 2 штурманом-помічником механіка; з 02.01.89 року по 06.11.91 року працював на т/х «Кристал» заводу «Квазар» слюсарем-дизелистом.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. «д» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років має плавсклад морського, річкового і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють в акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського та внутріміського сполучення), чоловіки при досягненні 55 років та при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, встановлено у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ. У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Матеріали справи містять копію трудової книжки, архівні довідки та інші копії документів, підтверджуючих відвідний стаж роботи.

Також, пунктом «д» ст. 56 ЗУ «Про Пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації,в аспірантурі,докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що пенсійні права позивача підлягають судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії на підставі наявних про це документів, позивач позбавлений права отримати пільгове пенсійне забезпечення за вислугу років, що гарантується його Коституцією України.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнобов»язкове пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 28.12.15 року, з цього часу і підлягає призначенню пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 1 ст. 94 КАС України зазначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Керуючись ст.ст. 158-161 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.12.15 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,21 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя