Справа № 2а/2470/759/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/18902/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року у справі за позовом Чернівецького міжрайонного природоохоронного прокурора в особі держави в інтересах Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до державного підприємства "Путильське лісове господарство" про виконання вимог,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року відмовлено в задоволенні позову Чернівецького міжрайонного природоохоронного прокурора в особі держави в інтересах Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до державного підприємства "Путильське лісове господарство" про виконання вимог, а саме стягнення з винних осіб в дохід підприємства: зайво отриманих ТОВ „О.П.С." коштів, внаслідок завищення цін на придбану в останнього сувенірну продукцію на суму 37653,40 грн.; безпідставно наданої фінансової та матеріальної допомоги фізичним та юридичним особам на суму 32405,95 гривень; недоотримання коштів в сумі 59247,72 грн., внаслідок надання підприємством транспортних послуг Управлінню безоплатній основі.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів та вірно враховано судами, відповідно до п.1.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи КРВ в Путильському районі на III квартал 2011 року, працівниками відділу проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП „Путильське лісове господарство" за 2009-2010 роки та завершений період 2011 року.

За результатами проведеної ревізії підприємства, встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в акті ревізії від 18.11.2011 року №24-28-45/57, зокрема встановлено здійснення підприємством зайвої оплати ТОВ „О.П.С." коштів, внаслідок завищення цін на придбану в останнього сувенірну продукцію суму 37653,40 грн., безпідставне надання фінансової та матеріальної допомоги фізичним та юридичним особам на суму 32405,95 гривень. Також, додатковою перевіркою Чернівецькою міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері виявлено недоотримання коштів в сумі 59247,72 грн., внаслідок надання підприємством транспортних послуг Управлінню лісового господарства на безоплатній основі.

Листом КРВ в Путильському районі від 02.12.2011 року №24-28-13/695 підприємству направлено вимоги про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства, в тому числі щодо тих фінансових порушень, які є предметом позову.

Щодо недоотримання коштів в сумі 59247,72 грн., внаслідок надання підприємством транспортних послуг Управлінню безоплатній основі, судами встановлено, що підприємство надавало головному лісничому Чернівецького обласного управління лісового господарства транспортні послуги автомобілем "Шевроле-Нива", при цьому договірні відносини на надання вказаних послуг між вказаними юридичними особами не укладалися. Однак, як встановлено судами, даний автомобіль був наданий головному лісничому Чернівецького обласного управління лісового господарства на договірній основі, даний факт підтверджується договором оренди від 25 жовтня 2010 року №339. Також встановлено, що кошти на пальне виділялись за рахунок підприємства, а тому матеріальної шкоди державі нанесено не було.

Щодо витрат підприємством в сумі 32405,95 грн., за безпідставно надану фінансову та матеріальну допомогу фізичним та юридичним особам встановлено, що згідно Статуту підприємства у відповідності до ст. 17 Лісового Кодексу України ДП «Путильське лісове господарство» являється постійним лісокористувачем.

Згідно п.8 ст. 19 Лісового Кодексу України постійні лісокористувачі мають право власності на заготовлену ними продукцію та доходи від її реалізації.

Протягом 2009 року по 2011 рік ДП "Путильське лісове господарство» в межах надання благодійної допомоги було виділено коштів на суму 32405,95 грн. Дані кошти були виділені шляхом виписки заготовленої лісопродукції на вказану суму, па підставі відповідних заяв громадян, юридичних осіб, розпоряджень голови Путильської РДА, листів управління праці та соціального захисту населення і витрачались на соціальні цілі. По кожному факту надання благодійної допомоги приймались відповідні постанови спільного засідання адміністрації ДП «Путильське лісове господарство» та профспілковим комітетом.

Виділення благодійної допомоги відбувалось на підставі ч 1 ст. 18 Закону України «Про підприємства в Україні» ст.75 Господарського кодексу України та Декрету КМУ №48-93 від 10.05.1993р. «Про порядок використання прибутку державних підприємств, установ, організацій»,п. 3 ст. 19 Лісового кодексу України.

Згідно Наказу Державного Комітету лісового господарства України №42 від 19.02.2007р. ДП «Путильський лісгосп» має право використовувати лісодеревину для індивідуального ремонту та будівництва, згідно з поданими заявами, деревини для забезпечення потреб соціальної сфери.

При цьому, благодійна допомога проводилась лише з резервного фонду підприємства, який поновлюється з прибутку підприємства після сплати всіх обов'язкових платежів. ДП «Путильський лісгосп» з сум виділених допомог сплачував відповідну суму податку, що підтверджується відповідними податковими деклараціями. Тобто, надання вказаної допомоги не призвело до нанесення збитків державі, а було направлено лише на використання соціальних цілей і використовувалось з фондів призначених па поновлення власних оборотних коштів ДП «Путильське лісове господарство».

Щодо нанесення підприємством шкоди на суму 37653,40 грн., внаслідок завищення цін на придбану в ТОВ "О.П.С." сувенірну продукцію, встановлено, що відповідно до акту ревізії висновок про придбання підприємством державної символіки за завищеними цінами зроблений на основі заключення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстицій України від 28.09.2011 року №10350/1116/10366/11-14, проте придбана продукція (державна символіка) з ДП "Путильське лісове господарство" на дослідження не бралась. Також встановлено, що підприємством був проведений ціновий моніторинг ринку постачальників на сувенірну продукцію "Державна символіка".

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України також виходить з наступного.

Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Згідно пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Державна фінансова інспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Збитки повинні стягуватися у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає цей позов. Тому, зазначення у вимозі Державної фінансової інспекції про стягнення шкоди (коштів) не є обставиною, яка спричиняє обов'язок підконтрольної установи стягнути збитки.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14 та від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14.

У відповідності до частини 1 статті 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, збитки завдані Державному бюджету України, у спірних правовідносинах, не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: