Справа № 826/1420/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 квітня 2016 року №826/1420/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомприватного підприємства «Трансбуд»
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (відповідач-1) головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича (відповідач-2)
провизнання протиправною та скасування постанови від 19.11.2015 №49/15/1/10126-61/1911/0214, визнання дій протиправними,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Трансбуд» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича, в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову №49/15/1/10126-61/1911/0214 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015, якою визнано приватне підприємство «Трансбуд» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 124 020,00 грн.;

- визнати незаконними дії головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича щодо проведення позапланової перевірки 11.11.2015 на об'єкті «Адміністративний будинок (корпус 1, 2), ремонтні майстерні, гаражні бокси для спеціальних машин на вулиці Ризькій, 73Б у Шевченківському районі міста Києва» та щодо складання акту перевірки від 11.11.2015, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що виявлене перевіряючим порушення у сфері містобудівної діяльності у дійсності не має місця, оскільки відповідний об'єкт введено в експлуатацію у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на той період часу. Крім того, за твердженнями позивача, під час проведення вказаної перевірки у відповідачів були відсутні законодавчо мотивовані підстави для її проведення, оскільки діяли обмеження для проведення останніх. Також, позивачем наголошено, що строк притягнення до відповідальності у сфері містобудівної діяльності сплив, а перевіряючими, при цьому, безпідставно, без застосування проектної документації, визначено категорію складності об'єкта.

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечував, з огляду на правомірність оскаржуваної постанови, прийнятої у межах та на підставі наявних в останнього повноважень, з урахуванням виявленого порушення у сфері містобудівної діяльності.

Справу №826/1420/16 розглянуто у порядку письмового провадження на підставі положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенком О.О. у присутності заступника директора приватного підприємства «Трансбуд» Педана О.Т. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на підставі звернення народного депутата України Войціцької В.М. від 29.09.2015 №149/2/49 за дорученням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.10.2015 №40-930д.

За результатами вказаної перевірки встановлено, що відповідно до наданих посадовою особою приватного підприємства «Трансбуд» документів встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.2001 №АЕА 735657 об'єкту незавершеного будівництва, об'єкт незавершеного будівництва , який складається з адміністративного будинку в стадії будівництва (на схематичному плані розташування будівель, наданому Київським бюро технічної інвентаризації - літера А) з навісом на стовпах (літера В) та автозаправної станції, АЗС (літера Б), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Ризька, 75, належить приватному підприємству «Трансбуд». На момент проведення перевірки об'єкт (будівлі корпус 1, 2) завершено будівництвом та експлуатується під адміністративні приміщення, гуртожиток, ремонтні майстерні та гаражні бокси для спеціальних машин. Під час перевірки посадовою особою приватного підприємства «Трансбуд» надано акт технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 05.05.2006 №933, оформлений відповідно до форми, передбаченої ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення» (додаток 4), який втратив чинність з набранням чинності «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановлю Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1243, а, отже, форма акту про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію не відповідає встановленій законодавством формі акту, визначеній станом на 05.05.2006. Крім того, оригінал наданого акту від 05.05.2006 №933 містить виправлення з викисанням «коректора».

На підставі викладеного, перевіряючим зроблено висновок про експлуатацію вказаного об'єкта без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, у відповідності до змісту акту перевірки, факт не прийняття об'єкта в експлуатацію підтверджується наданим під час перевірки технічним паспортом Київського міського бюро технічної інвентаризації, виготовленого станом на 22.05.2006, в якому проставлено відмітку про те, що даний об'єкт не введено в експлуатацію. Крім того, замовником будівництва не надано інформації та підтверджуючих документів, які б давали право виконання будівельних робіт на зазначеному об'єкті будівництва після укладення договору купівлі-продажу від 12.06.2001 №АЕА 735657 об'єкту незавершеного будівництва, що підтверджує факт виконання будівельних робіт з будівництва адміністративного будинку (корпус 1, 2), ремонтних майстерень, гаражних боксів для спеціальних машин на вулиці Ризькій, 73Б у Шевченківському районі міста Києва без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено частину першу статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Категорія складності вказаного об'єкта будівництва, за твердженням перевіряючого, на підставі класу наслідків такого об'єкта будівництва, відповідно до ДСТУ-НБВ.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» встановлена як ІІІ категорія складності.

З урахуванням викладеного, перевіряючим складно акт від 11.11.2015, винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015 та винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 №49/15/1/10126-61/1911/0214, якою приватне підприємство «Трансбуд» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у зв'язку з чим накладено штраф у сумі 124 020,00 грн.

Вважаючи вказану постанову, а також дії з проведення перевірки протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги таке.

Так, згідно з частиною 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 3 Указу Президента України від 08.04.2011 №439/2011, яким затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, визначено, що основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірки, у тому числі щодо дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень (підпункти 10, 11 пункту 4 вказаного Положення).

Приписами пункту 6 Положення передбачено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

У свою чергу, Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

У силу пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставою для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства (пункт 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

Так, за твердженнями позивача станом на момент проведення вказаної перевірки у відповідачів були відсутні правові підстави для проведення останньої, оскільки положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» визначено, що у зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, встановити, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком (за винятком перевірок стану підготовки до роботи енергетичних об'єктів суб'єктів електроенергетики та суб'єктів відносин у сфері теплопостачання) здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження.

У свою чергу, приписами статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Водночас, розглядувана перевірка мала місце у листопаді 2015 року, що виключає застосування положень статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 у спірних правовідносинах, відтак, твердження позивача про відсутність у відповідачів підстав для проведення даної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного, позовна вимога про визнання незаконними дії головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича щодо проведення позапланової перевірки 11.11.2015 на об'єкті «Адміністративний будинок (корпус 1, 2), ремонтні майстерні, гаражні бокси для спеціальних машин на вулиці Ризькій, 73Б у Шевченківському районі міста Києва» та щодо складання акту перевірки від 11.11.2015, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу, що безпосередньо протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015 не предметом оскарження у даній справі.

Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (пункт 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф (пункт 22 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, приватне підприємство «Трансбуд» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у відповідності до положень якого суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації щодо об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Так, у відповідності до частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

За твердженням позивача, об'єкт, який був предметом перевірки, введено в експлуатацію ще у 2006 році, на підтвердження чого останнім надано до суду копію акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, затвердженого розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державною адміністрацією від 05.05.2006 №933.

У свою чергу, перевіряючим в акті перевірки зазначено, що надано акт технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 05.05.2006 №933, оформлений відповідно до форми, передбаченої ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення» (додаток 4), який втратив чинність з набранням чинності «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановлю Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1243, а, отже, форма акту про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію не відповідає встановленій законодавством формі акту, визначеній станом на 05.05.2006. Крім того, оригінал наданого акту від 05.05.2006 №933 містить виправлення з використанням «коректора».

Як вбачається зі змісту акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, затверджений розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державною адміністрацією від 05.05.2006 №933, останні дійсно відповідає формі такого акту, затвердженому наказом Держкоммістобудування України від 05.10.1994 №48 ДБН А.3.1-3-94 «Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (додаток 4), який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.10.2004 року №191.

Натомість, у силу пункту 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1243, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин, за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом.

На виконання вказаного положення наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 27.01.2005 №21 затверджено акт робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення, який за своїм змістом відрізняється від наявної у матеріалах справи копії акту, наданої позивачем в обґрунтування належного ведення в експлуатацію перевіряємого об'єкту.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої та десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Крім того, частиною першою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, в практиці Європейського суду з прав людини (справа «Стретч проти Об'єднаного Королівства» (Stretch vs. United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.06.2003) йдеться про те, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Тобто, у цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Відтак, з урахуванням того, що акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію затверджено розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державною адміністрацією від 05.05.2006 №933, суд дійшов до висновку, що у відповідачів відсутні підстави стверджувати про неналежність вказаного акту як доказу введення перевіряємого об'єкта в експлуатацію, оскільки невідповідність його форми є незалежною від позивача причиною, а спричинено діями іншого суб'єкта владних повноважень.

Щодо тверджень перевіряючого, викладених в акті перевірки, щодо наявності підчисток (виправлень) у даному акті, суд зазначає, що факт достовірності останнього підтверджено Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією листом від 02.02.2016 №109/03/38-748, копія якого наявна у матеріалах справи.

Крім того, слід зазначити, що приписами частини одинадцятої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Отже, з урахуванням того, що, за твердженнями позивача, вказаний об'єкт експлуатується ним з 2006 року, що не заперечувалося відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, під час судового розгляду справи, були відсутні підстави для накладення штрафу, у відповідності до оскаржуваної постанови, у 2015 році, тобто зі спливом можливого строку притягнення до відповідальності, встановленого частиною одинадцятою статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

При цьому, у відповідності до частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», розмір штрафу за таке правопорушення залежить від категорії складності об'єкта будівництва. Визначення категорії складності об'єкта будівництва за відсутності проектної документації, у якій би було зазначено відповідну категорію, не віднесено до компетенції жодного іншого державного органу. Наведене дає підстави для висновку про наявність у відповідача-1 повноважень на віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.11.2015 у справі № К/800/39386/14.

У свою чергу, позивачем, на підтвердження невірного визначення перевіряючим категорії складності об'єкту, не надано відповідних доказів.

З урахуванням всього викладеного вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 №49/15/1/10126-61/1911/0214 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час судового розгляду даної справи встановлений перевіряючим факт порушення вимог у сфері містобудівної діяльності не знайшов свого підтвердження та спростований наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 №49/15/1/10126-61/1911/0214.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.