Справа № 820/11922/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 р.Справа № 820/11922/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Перцової Т.С. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Федоренко І.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Наконечного А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. по справі № 820/11922/15 за позовом ОСОБА_3 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

14 березня 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2015 року № 310/1704 - відмовлено.

ОСОБА_3 не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що обов'язок сплачувати транспортний податок у 2015 р. у позивача відсутній, оскільки застосування контролюючим органом положень рішення Харківської міської ради, яким встановлено транспортний податок на 2015 рік, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, що відповідає нормі п.п.12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України.

Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області письмових заперечень на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля NISSAN MURANO, 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3498 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 (а.с.13).

30 червня 2015 року Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №275/1704, яким ОСОБА_3 було визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000 грн. (а.с.15).

16 листопада 2015 року контролюючим органом ОСОБА_3 була виставлена податкова вимога №5342-25 на суму 25000 грн. (а.с.16).

Про існування податкового повідомлення - рішення від 30.06.2015 року №275/1704 позивач дізнався, отримавши податкову вимогу, у зв'язку з чим 17.12.2015 року звернувся до податкового органу з заявою про надання податкового повідомлення-рішення (а.с.14).

Отримавши податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 року № 275/1704 та не погодившись з ним, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду 18.12.2015 року.

17 грудня 2015 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 310/1704, яким ОСОБА_3 перераховано суму податкового зобов'язання з транспортного податку, що складав 16666,67 грн. (а.с.39).

Первинне податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 року № 275/1704 про сплату транспортного податку в сумі 25000,00 грн. було відкликане контролюючим органом на підставі пп. 60.1.3 п. 60.1 ст.60 ПК України та розділу 5 Наказу № 1236 від 28.11.2012 року "Про затвердження Порядку направлення органами держаної податкової служби податкових повідомлень - рішень платникам податків" ( який був чинний на момент складення податкових повідомлень - рішень) (а.с.37-38).

Податкове повідомлення - рішення від 17.12.2015 року № 310/1704 було направлено на адресу позивача супровідним листом від 26.01.2015 року № 453/20-36-17-05-16 ( а.с.48).

Не погодившись із податковим повідомленням - рішенням від 17.12.2015 року № 310/1704, ОСОБА_3 подала заяву про зміну позовних вимог в частині скасування вказаного рішення контролюючого органу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом правомірно було застосовано до позивача ст. 267 Податкового кодексу України зі сплати транспортного податку, податкове повідомлення-рішення прийняте уповноваженим органом, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 є власником автомобіля NISSAN MURANO, 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3498 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.13)..

01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Приписами ст. 265 ПКУ, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України).

Враховуючи, що автомобіль позивача використовується з 2015 року, об'єм двигуна якого 3498 куб. см., а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у 2015 році автомобіль позивача є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

При цьому згідно пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Таким чином, використання транспортного засобу пов'язується з його реєстрацією.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.п.14.1.163 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Матеріалами справи встановлено, що первинна державна реєстрація транспортного засобу автомобілю легкового NISSAN MURANNO, 2013 року випуску, об'ємом двигуна 3498 куб. см., здійснена 07.05.2015 року.

Відповідно до п. 267.4, 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 267.6.1 пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Водночас пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків зокрема належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПКУ входить транспортний податок.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що транспортний засіб, який перебуває у приватній власності ОСОБА_3 є об'єктом оподаткування в розумінні пп. 267.2.1. п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України.

Таким чином, грошове зобов'язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 17.12.2015 року №310/1704 є винесеним у відповідності до норм діючого податкового законодавства та підлягає сплаті.

Посилання позивача на той факт, що застосування контролюючим органом положень рішення Харківської міської ради, яким встановлено транспортний податок на 2015 рік, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, що відповідає нормі п.п.12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.п. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п.7.3. ст.7 Податкового кодексу України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до нього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Таким чином, питання сплати транспортного податку визначаються виключно Податковим кодексом України, а тому рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платника сплачувати податки та збори.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. по справі № 820/11922/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Перцова Т.С. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 29.04.2016 р.