Справа № 805/196/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/196/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. Справа № 805/196/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб’єва І.Г. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дзержинського комунального – підприємства «Дзержинськжитлосервіс» до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд» у Донбаському регіоні про визнання нечинною постанови,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дзержинського комунального – підприємства «Дзержинськжитлосервіс» (далі - Підприємство) до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд» у Донбаському регіоні (далі -Укренерго) у якому просили визнати нечинною постанову Укренерго від 20 грудня 2013 року № 02/10-02-217 «Про накладення штрафу за порушення законодавства в галузі електроенергетики та теплопостачання».

В обгрунутування позову зазначали, що оскільки між позивачем та ПП «ІРД» Дзержинська філія «Техноком» укладено договір на утримання житлових будинків та прибудинкової території, Підприємство не є виконавцем житлово – комунальних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». А відтак не повинно виконувати припис, винесений Укренерго 05 липня 2013 року № 02/18-03-190/29 щодо усунення виявлених перевіркою порушень. Просили задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечив, вказав, що оскільки припис від 05 липня 2013 року № 02/18-03-190/29 щодо усунення виявлених перевіркою порушень позивачем не оскаржений та є чинним, відсутні підстави для задоволення позову. Також, зазначили, що оскільки позивач є балансоутримувачем майна, яке за договором передано на утримання іншій юридичній особі (виконавцю), саме підприємство повинно нести відповідальність за експлуатацію такого майна відповідно до закону. Просили відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача до судового засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву у якій просив розглянути справу за в порядку письмового провадження.

Відповідач до судового засідання також не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного суду (далі - КАС) України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

25 березня 2012 року між позивачем та Приватним підприємством «ІРД» Дзержинська філія «Техноком» укладено договір на утримання житлових будинків та прибудинкової території, відповідно до якого ПП «ІРД» є виконавцем житлово – комунальних послуг.

Судом встановлено, що Укренерго в період з 04 по 05 грудня 2013 року проведено перевірку Підприємства щодо перевірки виконання Підприємством приписів, розпоряджень щодо усунення порушень законодавства, виявлених за результатами здійснення заходів з державного енергетичного нагляду, а саме: Припис від 05 липня 2013 року № 02/18-03-190/29. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 05 грудня 2013 року № 02/18-03-364/60, яким встановлено невиконання в повному обсязі зазначеного припису.

На підставі зазначеного акту перевірки постановою Укренерго від 20 грудня 2013 року № 02/10-02-217 на позивача накладено штраф у розмірі 5 100,00 гривень.

Вищезазначені припис та постанова Укренерго про накладення штрафу у судовому порядку не оскаржувалися.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України “Про теплопостачання”, Законом України “Про електроенергетику”, Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно статті 5 Закону державна політика в електроенергетиці базується на таких принципах, зокрема, створення умов безпечної експлуатації об'єктів електроенергетики.

Положення про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної теплової енергії, затверджено постановою КМУ від 07 серпня 1996 року № 929 “Про посилення контролю за режимами споживання електричної і теплової енергії”.

Відповідно пункту 1 вказаного Положення, державний енергетичний нагляд за технічним станом та організацією експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж, режимами споживання електричної та теплової енергії суб'єктів електроенергетики, суб'єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії здійснює Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд).

Також, основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання визначені Законом України “Про теплопостачання” від 02 червня 2005 року № 2633-IV.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 31 зазначеного Закону уповноважені органи застосовують до суб'єктів господарювання штрафні санкції, зокрема, за невиконання (ухилення від виконання) або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України або центрального органу виконавчої влади з державного енергетичного нагляду, або національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, - у розмірі до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суми штрафів, що накладаються органами центрального органу виконавчої влади з державного енергетичного нагляду та органами державного регулювання, перераховуються до Державного бюджету України.

Згідно пунктом 11 частини першої статті 31 Закону штрафні санкції, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Такий порядок визначено Положенням “Про порядок накладення на суб'єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання”, затвердженого постановою КМУ від 21 липня 1999 року за № 1312 .

Згідно із пунктом 3 Положення, накладати на суб'єктів господарювання штрафи мають право, зокрема, Національна комісія регулювання електроенергетики (НКРЕ); державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж; державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії.

Пунктом 7 Положення передбачено, що рішення про накладення штрафу приймається на підставі акта перевірки суб'єкта господарювання (додаток 1), складеного посадовими особами НКРЕ, та акта перевірки (протоколу) суб'єкта господарювання, складеного посадовими особами Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж або Держенергонагляду (додаток 2).

Рішення про накладення штрафу оформляється постановою НКРЕ, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій та мереж і постановою (розпорядженням) Держенергонагляду (п. 8 Положення).

У відповідності до пункту 10 Положення, суб'єкт господарювання сплачує штраф за порушення законодавства в галузі електроенергетики протягом 30 днів з дня прийняття постанови (розпорядження) про його накладення, а за порушення законодавства у сфері теплопостачання - у 15-денний строк з дня прийняття постанови (розпорядження) про його накладення.

У разі несплати штрафу у зазначений термін він стягується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи штрафні санкції позивачем не сплачені, вимоги припису від 05 липня 2013 року № 02/18-03-190/29 не виконані.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово – комунальні послуги» (далі – Закон № 1875) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Частиною першою статті 24 Закону № 1875 встановлено, що балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до приписів частини другої статті 24 Закону № 1875 балансоутримувач зобов'язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов’язок забезпечення управління майном може реалізовуватись, як безпосередньо так і опосередковано, через укладення управління майном.

Проте, укладення відповідного договору на управління майном не звільняє балансоутримувача від виконання своїх обов’язків, щодо забезпечення належної експлуатації майна.

Суд зазначає, що приписом від 05 липня 2013 року № 02/18-03-190/29 Підприємство зобов’язано усунути, шляхом виконання певних дій, понад 40 встановлених порушень.

Позивач не вжив заходів щодо забезпечення виконання відповідних вимог припису Укренерго, у судовому або адміністративному порядку зазначений припис оскаржений не був.

Оскільки оскаржуваний штраф накладено за невиконання припису, який не є оскарженим, адресований належному суб’єкту, а зміст його вимог не заперечується відповідачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволені адміністративного позову Дзержинського комунального – підприємства «Дзержинськжитлосервіс» до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд» у Донбаському регіоні про визнання нечинною постанови – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Аляб'єв І.Г.