Справа № 800/253/16
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 квітня 2016 року м. Київ П/800/253/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Кочан В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Верховної Ради України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання незаконним та скасування Постанови Верховної Ради України №4423 від 14.04.2016р. в частині призначення ОСОБА_3 на посаду Прем"єр-міністра України ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Верховної Ради України з вимогами про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України №4423 від 14.04.2016р. в частині призначення ОСОБА_3 на посаду Прем"єр-міністра України .

На думку позивача, Верховна Рада України прийняла оскаржувану Постанову без дотримання встановленого Конституцією порядку, що призвело до порушення прав позивача як громадянина України - платника податків, оскільки ОСОБА_3 незаконно отримав право розпоряджатись коштами Державного бюджету України, в тому числі коштами, сплаченими позивачем у вигляді податків.

Предметна та інстанційна підсудність адміністративних справ визначена ст.ст.18, 20 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 КАС України Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Статтею 171-1 КАС України встановлено особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з частиною першою цієї статті її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради юстиції; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якої належить призначення за поданням Президента України Прем'єр-міністра України, Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України, призначення за поданням Прем'єр-міністра України інших членів Кабінету Міністрів України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голови Фонду державного майна України, звільнення зазначених осіб з посад, вирішення питання про відставку Прем'єр-міністра України, членів Кабінету Міністрів України (п.12 ст. 85 Конституції України).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" до складу Кабінету Міністрів України входять Прем'єр-міністр України, Перший віце-прем'єр-міністр України, віце-прем'єр-міністри та міністри України. Посади членів Кабінету Міністрів України належать до політичних посад, на які не поширюється трудове законодавство та законодавство про державну службу.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 27 березня 2002 року №7-рп/2002 визначено, що за змістом положень статей 85, 91 Конституції України Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші правові акти. Вони є юридичною формою реалізації повноважень єдиного органу законодавчої влади в Україні та відповідно до ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст.150 Конституції України є об'єктом судового конституційного контролю.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Відповідно до ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України, до яких, зокрема, належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України.

Згідно з ч. 1 ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Повноваження Конституційного Суду України визначені в ст. 13 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України», у пункті 1 якої зазначено, що Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст. 15 цього Закону підставами для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є: невідповідність Конституції України; порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності; перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті.

Враховуючи викладене, невідповідність Конституції України актів Верховної Ради України, як і порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, може бути підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо їх неконституційності, що свідчить про неможливість розгляду таких справ у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року (справа 21-577а14).

За таких обставин заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до Верховної Ради України не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, а позивачеві слід роз'яснити, що розгляд його позовної заяви віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Керуючись ст.ст. 17, 109, 160, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховни Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України №4423 від 14.04.2016р. в частині призначення ОСОБА_3 на посаду Прем"єр-міністра України у зв'язку з тим, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд його позовної заяви віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кочан В.М.