Справа № 810/665/16
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року 810/665/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство "Рітейл Центр" з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.09.2015 №001202204 та від 18.09.2015 №.

Обгрунтування позовних вимог викладене в тому, що в Акті перевірки відповідач на підставу незаконності формування податкового кредиту з ПДВ посилається на податкову інформацію отриману від ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у Київській області щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтер Профі Груп» по взаємовідносинах з покупцями та постачальниками за період з 01.02.14 по 31.10.14 - додаток №1 до акту, згідно якого не підтверджено реальність здійснення господарських операцій за період з 01.02.2014 по 31.10.14 та те, що ТОВ «Лідер Медіа Груп» має ознаки нереальності здійснення операцій при взаємовідносинах з контрагентами-продавцями, одним із яких є позивач. З даного приводу позивач повідомляє, що не може нести відповідальність за ТОВ «Інтер Профі Груп» та ТОВ «Лідер Медіа Груп», в тому числі за те, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та ДПІ Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві не можуть провести зустрічну звірку чи не можуть встановити поставку товарів чи надання послуг їхніми контрагентами- продавцями. Таким чином, вважає що, висновки відповідача про документальну не підтвердження господарських операцій не відповідають дійсності та обставинам встановленими Актом перевірки, у зв'язку з чим просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає, позові вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних міркувань. ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві у відповідності до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) зібрано податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтер Профі Груп» (код за ) по взаємовідносинам з покупцями та постачальниками за період з 01.02.2014 по 31.10.2014. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Інтер Профі Груп» здійснювало безтоварні операції з придбання товарів (робіт, послуг) підприємствам-постачальникам, які в дійсності не придбавалися вказаними підприємствами, а лише полягали в документальному їх оформленні (шляхом складання договорів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та інших документів), з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів. Таким чином, відповідач викладає такі обставини в основу висновків Акту № 1166/22-4/38734018 від 26.08.15 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Рітейл Центр" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Лідер Медіа Груп» за період з 01.12.14 по 31.01.15 та з ТОВ «Інтер Профі Груп» за період з по 30.10.14 та з 01.01.15 по 31.01.15( далі - Акт перевірки ).

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про місце, дату та час його проведення, не з'явились, про причини нез'явлення суд не повідомили. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу №707 від 05.08.2015 року, виданого Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією, Титенко Галиною Павлівною - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Іршнської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, згідно п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями )( далі - ПК України), проведена документальна позапланова виїзна перевірка дочірнього підприємства «Рітейл Центр» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з: ГОВ «Лідер Медіа Груп» () за період з 01.12.2014 по 31.01.2015 та з ТОВ «Інтер Профі Груп» () за періоди з: 01.07.2014 по 30.10.2014 та з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року. Копію наказу №707 від 05.08.2015 року вручено 05.08.2015 року під розписку представнику ДП «Рітейл Центр» за довіреністю - Богатову Юрію Михайловичу. Направлення від 05.08.2015 року № 297 пред'явлено представнику ДП «Рітейл Центр» за довіреністю - Богатову Юрію Михайловичу.

За результатами вказаної перевірки був складений Акт перевірки у якому зазначено, що позивачем в порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України занижено податкове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 407 452,00 грн. в т.ч. по періодах за липень 2014 року на суму 263 914,00 грн., за серпень 2014 року на суму 143 538,00 грн., та завищено від'ємне значення за грудень 2014 року на суму 1 164 094,00 грн.

До такого висновку відповідач прийшов у зв'язку документальним не підтвердженням господарських операцій, та як наслідок незаконного формування податкового кредиту з ПДВ по операціям позивача з ТОВ «Лідер Медіа Груп» та ТОВ «Інтер Профі Груп».

На підставі Акту перевірки Відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від № , щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 611 178.00 гри., а саме, за основним платежем у сумі 407 452,00 гри., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) у сумі 203 726,00 грн. та від 18.09.15 № , щодо зменшення від'ємного значення суми ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 1 164 094,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач подав до ГУ ДФС у Київській області скаргу. Скарга за результатами огляду ГУ ДФС у Київській області рішенням від 04.12.15 №3192/10/10-36-10-01-04 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 18.09.15 № та № залишені без змін.

В подальшому, знову таки, не погоджуючись з рішенням Г'У ДФС у Київській області від 04.12.15 №3192/10/10-36-10- 01-04 та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України. Державна фіскальна служба України рішенням від 10.02.16 №2675/6/99-99-10-01-01-25 залишено скаргу позивача без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Позивач, вважаючи протиправними та необгрунтованими висновки вказані в Акті перевірки, а податкові повідомлення-рішення винесені на підставі такого акту - незаконними, звернувся до суду, що стало предметом цієї справи, які суд надає наступну правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.99, № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Згідно розділу 2 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну №288 від 24.05.95, зареєстрованого Мін'юстом 05.06.95 №168/704, первинний документ - це письмове свідоцтво, що фіксує або підтверджує господарську операцію, тобто факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Вищевикладені положення дублюються і у ч. 2 ст. 9 Закону №996.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарі в/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.1 1 ст. 201 цього Кодексу).

Таким чином, нормами ПК України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.

Між позивачем та ТОВ «Лідер Медіа Груп» укладено ряд договорів щодо виготовлення, розміщення та розповсюдження рекламної продукції, а також проведення рекламної компанії. На підтвердження виконання даних договорів позивач надав Відповідачу акти приймання-передачі виконання робіт (надання послуг), видаткові накладні, податкові накладні, що підтверджується Актом перевірки.

Окрім цього, між позивачем та ТОВ «Інтер Профі Груп» про надання послуг з аналізу націнки, надання послуг з техобслуговування офісної техніки та придбання запчастин до оргтехніки. На підтвердження виконання даних договорів позивач надав відповідачу акти приймання-передачі виконання робіт (надання послуг), видаткові накладні, податкові накладні, що підвереджується Актом перевірки.

Таким чином, висновки відповідача про документальне не підтвердження господарських операцій не відповідають вищевказаним нормам та не відповідають обставинам встановленими Актом перевірки.

При цьому, суд звертає увагу на те, що податковий орган в Акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, а також не вказав на невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

В Акті перевірки відповідач вказує на незаконність формування податкового кредиту з ПДВ посилається на податкову інформацію отриману від ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у Київській області щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтер Профі Груп» по взаємовідносинах з покупцями та постачальниками за період з 01.02.14 по 31.10.14 - додаток №1 до акту, згідно якого не підтверджено реальність здійснення господарських операцій за період з 01.02.14 по 31.10.14 та на те, що ТОВ «Лідер Медіа Груп» має ознаки безтоварності операцій при взаємовідносинах з контрагентами-продавцями.

В той же час, суд критично ставиться до посилання відповідача, як на єдиний доказ правомірності своїх висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, на податкову інформацію отриману від інших ДПІ, оскільки ця інформація не була досліджена відповідачем (спростована чи підтверджена) під час перевірки позивача.

Суд звертає увагу на те, що оцінюватися, при дослідженні факту здійснення господарської операції, повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку, тобто відносини між позивачем та його контрагентами, що відповідачем зроблено не було.

Окрім того, це є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відповідачем не доведено ніяким чином зв'язок ланцюгу постачання товарів щодо третіх осіб з господарськими операціями позивача та його контрагентами.

До того ж, будь-яка неправомірна діяльність контрагентів не впливає на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки згідно статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Аналогічна позиція також висвітлена в Вищим адміністративним судом України в постанові від 15.01.15 по справі №К/9991/56051/11, а саме, що водночас дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети, яка зі змісту положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов'язкову спрямованість будь - якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Також податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на податковий кредит у платника податків від наявності чи відсутності контрагента платника податків за місцем реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, висновки відповідача про завищення податкового кредиту по господарських операціях позивача з ТОВ «Інтер Профі Груп» та ТОВ «Лідер Медіа Груп» є незаконними. Виходячи з чого, суд вважає податкові повідомлення-рішення протиправним, а тому вважає їх такими, що підлягають скасуванню.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України). Отже, понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений ним судовий збір, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлень-рішень Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 18.09.2015 №001202204 та від 18.09.2015 №.

3. Стягнути з Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь Дочірнього підприємства "Рітейл Центр"() сплачений ним судовий збір в сумі 26 629 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 08 коп.

4. Копію постанови направити (видати) особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.