Справа № 803/2402/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

21 квітня 2016 року Справа № 803/2402/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Головатій І.В.,

за участю представника позивача Копка О.В.,

представника відповідача Оксентюка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в справі за адміністративним позовом Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Приватного підприємства «Універсам» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернулася з позовом до Приватного підприємства «Універсам» про стягнення податкового боргу.

Відповідач в письмових запереченнях від 18.04.2016 року вх. №4431/16 просив залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні щодо даного клопотання заперечив, вказуючи, що позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки рішення про застосування штрафних санкцій від 10.11.2010 року №/12506, №/12505 та №/12507, вважаються узгодженими з дня набрання рішенням суду (про скасування рішень про застосування штрафних санкцій) законної сили, а податкове зобов`язання набуло статусу податкового боргу після закінчення 10-денного терміну, передбаченого законодавством для добровільної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання. Тому Володимир-Волинська ОДПІ звернулась до суду з позовом в межах шестимісячного строку звернення до суду з часу винесення рішення апеляційною інстанцією. В зв'язку з цим просить в задоволенні клопотання відповідача відмовити повністю. Пояснити, чому з відділу погашення податкових зобов'язань інспекції до юридичного сектора починаючи з листопада 2010 року не надходили матеріали для ініціювання стягнення податкового боргу, а звернулись в суд лише в листопаді 2014 року, не може.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2010 року Локачинським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ була проведена перевірка господарської одиниці - торгового павільйону ПП «Універсам», розташованого за адресою м. Нововолинськ, проспект Перемоги, за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки та наявності торгових патентів і ліцензій. В результаті вищевказаної перевірки складено Акт від 28.10.2010 року.

На підставі зазначеного Акта перевірки №202197 від 28.10.2010 року, заступником начальника Володимир-Волинської ОДПІ були прийняті Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій :

- №/12506 від 10 листопада 2010 року, яким визначено суму штрафних фінансових санкцій в розмірі 587579,95 грн.;

- №/12505 від 10 листопада 2010 року, яким визначено суму штрафних фінансових санкцій в розмірі 280,00 грн.;

- №/12507 від 10 листопада 2010 року, яким визначено суму штрафних фінансових санкцій в розмірі 2180,00 грн.;

Вказані рішення отримано підприємством - 15.11.2010 року.

Судом встановлено, що за результатом судового оскарження постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року справі № 2а-3194/10/0370 визнано протиправним та скасовано рішення Володимир-Волинської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10 листопада 2010 року № /12506, та рішення Володимир-Волинської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10 листопада 2010 року №/12507 в частині застосування до ПП «Універсам» штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 гривень 00 копійок.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року Постанову Волинського окружного адміністративного суду змінено та визнано протиправним та скасовано рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10 листопада 2010 року № /12506 в частині застосування до ПП «Універсам» штрафних фінансових санкцій в розмірі 348 074,45 грн. та визнано протиправним та скасовано рішення Володимир-Волинської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10 листопада 2010 року № /12507 в частині застосування до ПП «Універсам» штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 грн.

З метою погашення податкового боргу Локачинським відділенням Володимир- Волинської ОДПІ сформовано та вручено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» №638-25 від 04.06.2014 року, яка отримана підприємством 16.06.2014 року. З вказаної вимоги вбачається, що у ПП «Універсам» наявний борг по сплаті податку на додану вартість в сумі 1052,11 грн. та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 240 935,66 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Згідно ч. 3 ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутись до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» було внесено зміни до ст. 99 КАС України, які набули чинності з 30.07.2010 року.

Згідно із зазначеними змінами загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, визначений ч. 2 ст. 99 КАС України, зменшено з одного року до шести місяців.

Крім того, з 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України (пункт 1 розділу XIX «Прикінцеві положення» цього Кодексу).

Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тобто, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій і патентуванні деяких видів підприємницької діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення був Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та цільовими фондами» (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до визначення наведеному в п. 1.2 ст. 1 Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та цільовими фондами» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Як встановлено судом, до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції, за порушення пп. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пп. 2.2, пп. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті», ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Статтею 25 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами господарювання до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

За змістом ч. 3 ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафи за порушення вимог вказаного закону підлягають сплаті порушником у п'ятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких.

Приписами статті 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із суб`єкта господарювання до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Статтею 250 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено обмеження строків застосування адміністративно-господарських санкцій: адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Тобто, штрафні санкції, передбачені за порушення законів про патентування, з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на час виникнення спірних відносин належали до адміністративно-господарських санкцій, одним видом з яких є адміністративно-господарський штраф не є податковими зобов`язаннями, у разі несплати таких вони не набувають статусу податкового боргу.

Враховуючи викладене, винесення Володимир-Волинською ОДПІ податкової вимоги №638-25 від 04.06.2014 року на підставі норм Податкового кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011 року, а також визначення суми штрафних (фінансових) санкцій, застосованих згідно рішень про застосування штрафних санкцій від 10.11.2010 року №/12506, №/12505 та №/12507 сумою узгодженого грошового зобов`язання платника податків є протиправним.

Відповідно, до набуття чинності Податковим кодексом України, діюче законодавство України передбачало право органів державної податкової служби здійснювати стягнення таких штрафних (фінансових) санкцій у судовому порядку, в межах строків позовної давності, при цьому орган державної податкової служби не вправі був надсилати платникам податків податкові вимоги про сплату штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки штрафні (фінансові) санкції не відносились до податкових зобов`язань.

Отже, застосовані до відповідача штрафні (фінансові) санкції є різновидом адміністративно-господарських санкцій, і на них не розповсюджуються положення щодо узгодження податкового зобов'язання, встановлені Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

Крім того, аналогічна правова позиція була викладена в справі Волинського окружного адміністративного суду №803/456/15-а за позовом Нововолинської ОДПІ до ФОП ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу на підставі рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, де ухвалою суду від 26.03.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.12.2015 року, адміністративний позов податкової інспекції про стягнення податкового боргу залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення. Рішення судів мотивовані тим, що оскарження підприємцем в судовому порядку рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій (на підставі яких контролюючий орган звернувся з позовом про стягнення податкового боргу) є реалізацією права суб'єкта господарювання та, відповідно, не може впливати на перебіг строку звернення податкового органу до суду з позовом про стягнення штрафних (фінансових) санкцій, застосованих вказаним рішенням.

Згідно з частиною 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття контролюючим органом актів індивідуальної дії) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислювався з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, оскарження відповідачем в судовому порядку зазначених рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій є реалізацією права суб'єкта господарювання та, відповідно, не може впливати на перебіг строку звернення податкового органу до суду з позовом про стягнення штрафних (фінансових) санкцій, застосованих вказаним рішенням.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Встановлення таких строків дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, спонукає до своєчасного вчинення ними процесуальних дій, передбачених КАС України, не зловживаючи ними.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Оскільки позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 99 КАС України строк звернення до суду, на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними, а тому клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід задовольнити, роз'яснивши позивачу його право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Приватного підприємства «Універсам» про стягнення податкового боргу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, повний текст якої буде виготовлений 26 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С. Ф. Костюкевич