Справа № 806/433/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м.Житомир справа № 806/433/16

час прийняття: 12 год. 30 хв. категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретаря судового засідання Маленька Ю.О.,

представника позивача Кравчук А.О.,

представника третьої особи ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури до Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, Треті особи: Фермерське господарство "Богодар", ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 03.02.2011 р. №65,

встановив:

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області №65 від 03.02.2011 р. щодо надання дозволу Фермерському господарству "Богодар" на розробку проектів землеустрою про відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для ведення фермерського господарства.

В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримала в повному обсязі і зазначила, що оскаржуване розпорядження Радомишльською районною державною адміністрацією винесено із порушеннями вимог чинного законодавства, так як для ведення фермерського господарства землі можуть передаватися лише фізичним особам або за результатами земельних торгів. Про наявність оскаржуваного розпорядження Позивачу стало відомо лише згідно повідомлення Відділу Держземагенства у Радомишльському районі Житомирської області від 23.11.2015року.

Представник Відповідача, Радомишльської районної державної адміністрації, проти позову заперечив і зазначив, що жодного розпорядження вказаною земельною ділянкою не відбулося, відповідним розпорядженням Житомирської районної державної адміністрації №65 від 03.02.2011р. лише надано дозвіл Фермерському господарству "Богодар" на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для ведення фермерського господарства. Після прийняття оскаржуваного розпорядження була виготовлена технічна документація, яка затверджена не була і жодного договору на передачу її в оренду не укладалося.

Представник Третьої особи, Фермерського господарства "Богодар", Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили і пояснили, що в 2010році ОСОБА_3 є членом вказаного фермерського господарства. Рішенням Великорацької сільської ради ще від 21.07.2010року саме ОСОБА_3 було надано погодження на відведення двох земельних ділянок орієнтовними площами 5,0га та 4,5 га для ведення фермерського господарства. При зверненні ОСОБА_3 до Відповідача на засіданні відповідної комісії районної адміністрації було рекомендовано здійснювати оформлення вказаних земельних ділянок безпосередньо на ФГ "Богодар". На підставі оскаржуваного розпорядження ФГ "Богодар" був укладений договір з ПП "ОК"ЛЕНД" на розробку та виготовлення відповідного проекту із землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок. Така технічна документація була виготовлена ще в 2011році, але Відповідачем вона в установленому порядку не затверджувалася, земельні ділянки в оренду не передавалися.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника прокуратури та заперечення представника Відповідача, представника Третьої особи та Третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по даній справі регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до оскаржуваного розпорядження Радомишльської районної державної адміністрації №65 від 03.02.2011 р. надано дозвіл Фермерському господарству "Богодар" на розробку проектів землеустрою про відведення двох земельних ділянок орієнтовною площею 5,0га, розташованої за межами населеного пункту с.Велика Рача, та орієнтовною площею 4,5га, розташованої за межами с.Чудин Радомишльського району з метою передачі її в оренду для ведення фермерського господарства.

Таке оскаржуване розпорядження винесено за результатами звернення керівника Фермерського господарства "Богодар" від 11.01.2011року і ним (розпорядженням) дозволено заявнику на договірних умовах із відповідною землевпорядною організацією замовити розробку такого проекту землеустрою.

Одночасно в п.2 зазначеного розпорядження прямо вказано, що розроблений проект із землеустрою підлягає подальшому погодженню в установленому порядку.

За приписами статті 31 Земельного Кодексу України та ст.12 Закону України "Про фермерське господарство" прямо передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

- земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

- земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

- земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Жодних посилань щодо укладання договору оренди певної земельної ділянки, в тому числі для здійснення фермерської діяльності чи інших цілей, в оскаржуваному розпорядженні не міститься, а тому доводи прокуратури, як Позивача по даній справі, щодо порушення конкурсних засад при розпорядженні вказаними земельними ділянками в цій частині є безпідставними.

В розумінні вимог ст.22 Земельного кодексу України земельні ділянки для ведення фермерського господарства відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до положень статті 122 Земельного кодексу України (в редакції на день винесення оскаржуваного розпорядження) передача земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання належала до повноважень районних державних адміністрацій, до яких відноситься і Відповідач.

Як зазначено в ст.124 Земельного кодексу України (в редакції на день винесення оскаржуваного розпорядження), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Вказана правова норма зазначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Така передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Як зазначено в ст.123 Земельного кодексу України, ст.ст.20,30 Закону України "Про землеустрій" розробка проекту землеустрою, його погодження та затвердження в установленому порядку є обов'язковою умовою для передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, юридичним особам та передує такому рішенню.

В розумінні вимог ч.3 ст.123 Земельного кодексу України (в редакції на день винесення оскаржуваного розпорядження) Відповідач зобов'язаний був у місячний строк розглянути клопотання Фермерського господарства "Богодар" і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

При цьому слід зазначити, що законодавець в даній правовій нормі прямо зазначає єдину підставу для відмови у наданні такого дозволу, а саме - лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральним планам населених пунктів, іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектам землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ні в позовній заяві, ні в поясненнях представника прокуратури в судовому засіданні не наведено жодних доказів такої невідповідності місця розташування спірних земельних ділянок орієнтовною площею 5,0га та 4,5га вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральним планам населених пунктів, іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектам землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Одночасно суд вважає також безпідставними доводи прокуратури, що оскаржуване розпорядження слід розцінювати як реалізацією Відповідачем права державної власності на вказану земельну ділянку, виходячи із наступного.

Оскаржуване розпорядження не містить жодного волевиявлення Відповідача про умови, порядок та інші обов'язкові складові передачі певних земельних ділянок в оренду Фермерському господарству "Богодар". Прийняття оскаржуваного розпорядження не призвело і не могло призвести до переходу права оренди на вказані земельні ділянки до Фермерського господарства "Богодар".

Оскаржуваним розпорядженням лише розпочато певну процедуру щодо можливої передачі в майбутньому даних земельних ділянок в оренду.

Правовий статус оскаржуваного розпорядження обмежується виключно дозволом на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не призводить до переходу права оренди на неї, так як не є реалізацією Відповідачем права державної власності на вказану земельну ділянку.

Лише після виготовлення проекту землеустрою, його погодження шляхом прийняття додатково ще розпорядження Відповідача про затвердження такого розробленого проекту землеустрою, та прийняттям ще одного розпорядження Відповідача можуть визначатися обов'язкові умови передачі таких земельних ділянок в оренду та укладання при цьому відповідного договору оренди.

Так, в п.11 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 677, що був чинний на день винесення оскаржуваного розпорядження, прямо зазначалося, що проект відведення земельної ділянки підлягає розгляду сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Саме такі можливі подальші розпорядження Відповідача за своєю суттю можуть свідчити про реалізацією Відповідачем права державної власності на вказані земельні ділянки відносно Фермерського господарства "Богодар" чи іншої особи за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 19 січня 2016 року № 21-3690а/15 і відповідно до вимог ст.244-2 КАС України і підлягає обов'язковому врахуванні судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зазначене свідчить, що неврахування Позивачем наведених правових норм Земельного кодексу України стали підставою для звернення із вказаним позовом, а тому доводи, які наведені в позові, не ґрунтуються на вимогах чинного земельного законодавства, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд враховує, що оскаржуване розпорядження є ненормативним актом Відповідача як місцевого органу державної виконавчої влади, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання шляхом укладання договору на з ПП "ОК"ЛЕНД" на розробку та виготовлення відповідного проекту із землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок. Така технічна документація була виготовлена ще в 2011році, але Відповідачем вона в установленому порядку не затверджувалася, земельні ділянки в оренду не передавалися.

Скасування такого розпорядження не породжує наслідків ні для Позивача ні для держави ні для інших учасників вказаних відносин, оскільки захист можливого порушеного права держави щодо порядку розпорядження спірними земельними ділянкам у разі укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства, тобто в межах іншої справи, а не даної адміністративної справи.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення місцевого органу державної виконавчої влади щодо надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання.

Таким чином, оскаржуване розпорядження Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області №65 від 03.02.2011 р. є таким, що вичерпало свою дію і не може порушувати жодних інтересів держави, а тому відсутня потреба в судовому захисту шляхом задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,86,94,158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні позову Керівника Коростишівської місцевої прокуратури до Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 29 квітня 2016 р.