Справа № 809/369/16
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 809/369/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Волочій Л.І.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Пазинюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Державної податкової інспекції у Богородчанському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 24.06.2015,-

ВСТАНОВИВ:

12.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 24.06.2015 року про нарахування грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що транспортний податок, який застосований до позивача в розмірі 25000 грн. за легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. був встановлений Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VІІІ, який почав діяти з 01.01.2015 року. Натомість в п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України зазначено, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного періоду. Таким чином, щоб органи державної фінансової служби мали право нараховувати та утримувати з 01.01.2015 року транспортний податок у розмірі 25000 грн. законодавець повинен був внести відповідні зміни до Податкового кодексу не пізніше 01.07.2014 року. Якщо ж законодавець прийняв рішення про встановлення даного податку після 1.07.2014 року, а саме: 28.12.2014 року, то з огляду на дію п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України відповідач може нараховувати та стягувати транспортний податок в розмірі 25000 грн. лише, починаючи з 01.01.2016 року, тобто в бюджетному 2016 році. Відтак, вважає податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 року винесеним з порушенням норм чинного законодавства України, яке підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Крім того, суду пояснив, що є власником автомобіля TOYOTA, 2011 року випуску, який він придбав у грудні 2011 року. Зазначив, що 10.07.2015 року податковий інспектор приніс в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться в АДРЕСА_1 податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 року, яким його зобов'язано сплатити транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн. Зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 року не містило порядкового номеру та було без відповідної печатки відповідача, що свідчить про його недійсність. Однак, 21.08.2015 року здійснив оплату згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в розмірі 25000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, викладених у письмовому запереченні, суду пояснила, що відповідачем 24.06.2015 року на підставі ст.267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 24.06.2015 року про визначення податкового зобов'язання ОСОБА_1 з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн. Пояснила, що на виконання вимог п.п.267.6.3 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України до ДПІ у Богородчанському районі надійшла інформація від Центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м.Яремче, Надвірнянського та Богородчанського районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, згідно якої позивач є власником транспортного засобу марки TOYOTA модель HIGHLANDER. 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 3450 куб.см., дата першої реєстрації авто 05.01.2012 року. Відтак, відповідно до вимог ст.267 Податкового кодексу України позивач є платником транспортного податку, а тому податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 року прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України. В задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки TOYOTA модель HIGHLANDER, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 3450 куб.см. Датою першої реєстрації авто згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу зазначено 05.01.2012 року (а.с.8).

24.06.2015 року ДПІ у Богородчанському районі на підставі ст.267 Податкового кодексу України винесла податкове повідомлення-рішення форми «Ф», яким позивачу визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн. (а.с.7).

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував висновок податкового органу про те, що позивач є власником зареєстрованого в Україні легкового автомобіля, який використовувався до 5-ти років і має об'єм двигуна понад 3000 куб.см, а тому він віднесений до кола платників транспортного податку.

Також судом встановлено, що відповідно до квитанції від 21.08.2015 року ОСОБА_1 сплатив визначений йому податок в розмірі 25000,00 грн. (а.с.25).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно із ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38 ПК України).

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Згідно із п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.267.5.1 п.267.5 ст. 267 ПК України).

Згідно із п.п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до п.п.267.6.3 п.267.6 ст.267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Згідно із п.п.267.6.6 п.267.6 ст.267 ПК України за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.267.7.1 п.267.6 ст.267 ПК України).

Відповідно до п.п.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України транспортний податок сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Як встановлено судом, позивачу на праві власності належить автомобіль марки TOYOTA модель HIGHLANDER, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 3450 куб.см.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст.14 ПКУ перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Транспортні засоби, що використовувалися - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПКУ).

Оскільки датою першої реєстрації авто згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу зазначено 05.01.2012 року, то на момент винесення оскаржуваного рішення автомобіль позивача є таким, що використовувався до 5 років і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку про правомірність визначення відповідачем податкового зобов»язання позивачу з транспортного податку в розмірі 25000 грн. відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

При цьому суд вважає необгрунтованими доводи позивача щодо можливості відповідача застосовувати положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року, з огляду на наступне.

Із набранням чинності положеннями ст.267 ПК України з 01.01.2015 року, власники транспортних засобів віком до 5 років та об'ємом циліндрів двигуна більше 3000 куб. см є платниками транспортного податку.

При цьому, вказана норма є чинною, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VIII неконституційним визнано не було.

За державою (в особі органу законодавчої влади) визнається право вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, з метою встановлення правил сплати податків чи інших зборів (в тому числі і підстав для звільнення від їх сплати), а суд не наділений повноваженнями доповнювати діюче законодавче регулювання своїми рішеннями і встановлювати додаткові підстави для звільнення від сплати транспортного податку, з огляду на відсутність таких норм у податковому законі.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні від 14 жовтня 2010 року, прийнятому в справі «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та №37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів» (п.50).

Введення нового виду податку - транспортного податку на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014р., та встановлення чітких правил його сплати, слід вважати «законним втручанням» держави у мирне володіння майном особи, що узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

В п. 4.3 ст.4 ПК України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому, згідно п. 4.4 ст.4 Кодексу установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», ухваленим 28.12.2014р., введено в дію положення ст.267 ПК України, яка, починаючи з 01.01.2015 року, встановлює, регулює, визначає об'єкт оподаткування, платників цього транспортного податку, розмір ставки, податковий період, за який підлягає обчисленню та сплаті, його адміністрування податковим органом.

Крім того, стосовно доводів позивача про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш, як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, суд зазначає, що у даному випадку законодавцем не змінено вид податку, а запроваджено новий місцевий податок - податок на майно, до складу якого входить транспортний податок.

В частині недоліків податкового повідомлення-рішення стосовно відсутності його номеру, відбитку печатки податкового органу, на які вказував позивач, суд враховує, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Оскільки спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі таке рішення контролюючого органу варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

При цьому суд зазначає, що позивачем долучено до матеріалів справи копію оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, на якому міститься відбиток печатки податкового органу, а тому доводи позивача з цього приводу є безпідставними (а.с.7).

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що він не розписувався за отримання оскаржуваного рішення, оскільки позивач у позовній заяві зазначив та підтвердив у судовому засіданні факт отримання даного податкового повідомлення-рішення від податкового інспектора в магазині, який належить його сім»ї.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч.2 ст.8 КАС України).

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність дій податкового органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 24.06.2015 року щодо визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 29.04.2016 року.