Справа № 802/60/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 квітня 2016 р. Справа № 802/60/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

Суддів: Вергелеса Андрія Валерійовича

Дмитришеної Руслани Миколаївни

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідачів: Скрипника В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області

про: нарахування та стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 (ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (ДСНС, відповідач 1), Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (ГУ ДСНС у Вінницькій області, відповідач 2) про:

- зобов'язання відповідачів нарахувати невиплачене грошове забезпечення у виді 50% надбавки за час відсторонення від службових обов'язків за період з 8.11.08 р. по 8.11.11 р. в сумі 33534 грн.

- стягнення з відповідачів невиплачене грошове забезпечення у виді 50 % надбавки за час відсторонення від службових обов'язків за період з 8.11.08 р. по 8.11.11 р. в сумі 33534 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що з 5.06.2006р. позивач проходив службу на посаді начальника Шаргородського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань захисту надзвичайних ситуацій у Вінницькій області. В лютому 2007 року його було відсторонено з посади та в подальшому звільнено.

Проте, при проведенні з ним повного розрахунку після звільнення, відповідачами не було нараховано та виплачено 50-відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби за час відсторонення від службових обов'язків у період з 8.11.2008 р. по 8.11.2011 р.

За таких обставин та посилаючись на ряд нормативно-правових актів, а також рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2014р. у справі №2а/0270/5404/11, позивач просить зобов'язати нарахувати та виплатити грошову надбавку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задоволити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та встановлені у судовому рішенні від 23.07.2014 р. у справі №2а/0270/5404/11.

Представник відповідачів позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.

Зокрема, як представник відповідача 1 пояснив, що відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007 р., керівник установи приймає наказ про встановлення як надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби так і визначає розмір такої до 50%. Враховуючи те, що позивач був відсторонений від службових обов'язків з лютого 2007 р. і по день звільнення не приступав до їх виконання, а тому жодних рішень щодо встановлення йому надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби не приймалось. Відтак, на думку представника, відсутні підстави для нарахування та виплати невстановленої позивачу надбавки.

В свою чергу, як представник відповідача 2 зазначив, що судовим рішенням у справі №2а/0270/5404/11 від 23.07.2014 р. зобов'язано ГУ ДСНС у Вінницькій області виплатити грошове забезпечення позивачу за період з 25.10.2011р. по 08.11.2011р. при виконанні цього рішення позивачу нараховано та виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%. А тому підстави для повторного нарахування та виплати відсутні.

За таких обставин вважає доводи позивача безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

25 травня 2006 року наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №190 майора внутрішньої служби ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Шаргородського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань захисту надзвичайних ситуацій у Вінницькій області.

В подальшому, наказом Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Вінницькій області №66 від 05.02.2007р. ОСОБА_2 відсторонено від виконання службових обов'язків на період службового розслідування з 5.02.2007 р.

8 листопада 2011 року ОСОБА_2 наказом Управління МНС України у Вінницькій області №256 звільнено зі служби у запас Збройних сил по статті 64 "г" (через скорочення штатів) згідно Положення про проходження служби рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114.

На думку позивача, після звільнення при проведенні з ним повного розрахунку, відповідачами не було нараховано та виплачено грошове забезпечення у виді 50-відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби за час відсторонення від службових обов'язків у період з 8.11.2008 р. по 8.11.2011 р., яка передбачена Наказом № 499 та Тимчасовим положенням № 139, у зв'язку з чим і звернувся із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій №139 від 27.04.2005 р., з метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в МНС України, до прийняття нових нормативно-правових актів, затверджено Тимчасове положення про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МНС України (далі - Тимчасове положення №139).

Водночас, порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007 р. (далі - Інструкція №499), що набрала чинності 23.03.2008 р.

Так, відповідно до пункту 1.3 Інструкції №499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

В свою чергу, пунктом 1.5 Інструкції №499 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (п.1.6. Інструкції №499).

Згідно пункту 1.18 Інструкції №499, при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

В свою чергу, розділом II Інструкції №499 визначено, що входить до складу грошового забезпечення, а саме:

- оклади за спеціальними званнями (п.2.1.);

- посадові оклади осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (п.2.2.)

- надбавка за вислугу років (п.2.4.);

- надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (п.2.5.)

- надбавка за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність (п.2.6.);

- надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (п.2.7.);

- надбавка державним експертам з питань таємниць (п.2.8.);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень (п.2.9.);

- надбавка за знання та використання іноземної мови (п.2.10);

- надбавка за почесні звання "заслужений", "народний" (п.2.11);

- надбавка за спортивні звання (п.2.12.);

- доплата за науковий ступінь (п.2.13);

- доплата за вчене звання (п.2.14).

Стосовно надбавки за виконання особливо важливих завдань про нарахування та стягнення якої ставить вимоги позивач, необхідно зазначити наступне.

Пунктом 2.5.1. Інструкції №499 передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов'язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугою років.

Порядок та умови виплати вищевказаної надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується (п.2.5.2. Інструкції №499).

Аналогічні за змістом норми містяться й в пункті 6.3. Тимчасового положення №139, відповідно до якого особам рядового і начальницького складу встановлюється надбавка за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань - до 50 відсотків окладів грошового утримання.

При цьому, розмір надбавки встановлюється наказом керівника органу управління (підрозділу) на початку року із зазначенням конкретного розміру кожній особі рядового та начальницького складу залежно від її кваліфікації, професійного ризику та необхідності виконання особливо важливих завдань з врахуванням асигнувань на грошове забезпечення на поточний рік.

Розмір зазначеної надбавки може бути зменшений або надбавка скасована у разі несвоєчасного, неякісного виконання завдань, оформляється відповідним наказом керівника органу управління (підрозділу) із зазначенням причини зменшення або скасування.

Виплата зазначеної надбавки провадиться в межах кошторисних призначень.

Виплата зазначеної надбавки здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Із системного аналізу наведених норм чинного законодавства видно, що право на отримання спірної надбавки особа отримує за наступних умов: виконання нею особливо важливих завдань під час проходження служби та наказ начальника відповідного територіального органу щодо встановлення такої надбавки, яким також визначається її розмір - до 50% відсотків, виходячи з кваліфікації особи, професійного ризику та необхідності виконання особливо важливих завдань з врахуванням асигнувань на грошове забезпечення на поточний рік.

Проте, як встановлено судом, ні до відсторонення від виконання службових обов'язків (до 5.02.2007 р.) ні після такого, жодних наказів щодо встановлення позивачу надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та/або виконання особливо важливих завдань не приймалось та, відповідно її розмір не встановлювався.

Слід зазначити, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов'язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів. Отже, як пояснено представником відповідачів, після 5.02.2007 р. позивач взагалі не виконував своїх службових обов'язків, а отже і не міг виконувати особливо важливі завдання, за які керівник міг би встановлювати надбавку.

Відповідно до пункту 16.1 Тимчасового положення №139, особам рядового і начальницького складу, відстороненим від виконання службових обов'язків (посади) у зв'язку із вчиненням дисциплінарного проступку, з наступного після усунення від виконання службових обов'язків дня за період, протягом якого вони не виконували обов'язків за посадами, виплачуються оклади грошового утримання, відсоткова надбавка за вислугу років та 100-відсоткова надбавка.

Проте, на думку суду, " 100-відсоткова надбавка", про яку йдеться у процитованій нормі та "надбавка за виконання особливо важливих завдань", що встановлюється керівником та визначається у розмірі до 50 %, не є тотожними поняттями. А норми спеціального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не передбачають, що 100% надбавка замінена 50%, як це зазначав у судовому засіданні представник позивача.

При вирішені даного спору суд не бере до уваги й посилання позивача на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2014 р. у справі №2а/0270/5404/11, яким на його думку, встановлено обов'язок відповідачів провести нарахування та виплату 50% надбавки, оскільки у цьому рішенні мова саме про цю надбавку не йде, а лише встановлено право позивача на отримання грошового забезпечення за час відсторонення від службових обов'язків за період з 8.11.08 р. (що стосується управління Міністерства надзвичайних ситуацій України) та з 24.10.11 р. по 8.11.11 р. (що стосується управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області).

Крім того, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 8.02.16 р. у справі №802/60/16-а закрито провадження з тих підстав, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що питання виплати грошового забезпечення (в тому числі всіх його складових - окладу, надбавок, тощо) за час відсторонення від службових обов'язків за період з 08.11.2008 по 08.11.2011 були предметом розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом при розгляді адміністративної справи №2а/0270/5404/11 та стосуються виконання в повному обсязі рішення суду органами державної виконавчої служби.

Однак, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.03.16 р. вказану ухвалу скасовано, а справу направлено для продовження розгляду. Обґрунтовуючи своє рішення суд апеляційної інстанції вказав, що «право позивача на виплату 50% надбавки при виплаті грошового забезпечення за час відсторонення не захищене, а постанова суду від 23.07.2014 року не виконана у повному обсязі не з його вини, обраний позивачем спосіб захисту порушеного та не захищеного права є вірним».

Отже, при вирішені саме цієї справи (№802/60/16-а) досліджується та встановлюється наявність або відсутність підстав для нарахування та виплати спірної надбавки.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що, як встановлено в ході розгляду справи, відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.14 р. у справі №2а/0270/5404/11 спірна надбавка позивачу виплачена ГУ ДСНС у Вінницькій області за період з 25.10.2008 року. по 08.11.2011 року, що підтверджується розрахунком грошового забезпечення від 15.12.2014р. і платіжним дорученням №1127 від 17.11.2014р. і не заперечується позивачем, а тому спір у цій частині взагалі відсутній. З чим погодився представник позивача в ході розгляду справи та наданні ним пояснень

Додатково суд вважає за необхідне зазначити й про наступне.

Як вже зазначалось вище, Тимчасовим положенням № 139 та Наказом № 499 передбачено нарахування та виплата надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби виключно на підставі наказу керівника, який також визначає і розмір такої до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням.

З аналізу наведеного видно, що саме до повноважень керівника віднесено вирішення питання щодо встановлення надбавки та визначення її розміру за виконання особливо важливих завдань за час проходження служби. Отже, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив підстави для нарахування та виплати надбавки та умови визначення її розміру, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такої процедури зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати наперед визначене рішення.

Окремо, також необхідно зазначити, що Методичні рекомендації про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затверджені Наказом Міністетства внутрішніх справ України № 501 від 30.06.2005 р., на які посилається позивач у позові в обґрунтування своєї позиції, скасовані наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 р. з 31.12.2007р., а отже не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, які виникли після цього.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи відсутність рішення (наказу) про встановлення надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, а також те, що встановлення її розміру належить до дискреційних повноважень керівника органу, колегія суддів доходить висновку, про відсутність підстав для зобов'язання нарахування та стягнення спірного грошове забезпечення у вигляді 50-відсоткової надбавки за виконання особливо важливих.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, колегія суддів доходить висновку, що мотивація та докази, на які посилається позивач, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідачів, а встановлені у справі обставини не підтверджують позиції позивача, покладеної в основу позовних вимог, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є субєктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя/підпис/Воробйова Інна Анатоліївна

Судді: Вергелес Андрій Валерійович

Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: