Справа № 817/812/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/812/15

11 квітня 2016 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Єрмошкіна Л.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Любчик І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Рівненській області №7-0 від 25.02.2015 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3"; поновити позивача на посаді помічника оперуповноваженого Відділу активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Рівненській області; стягнути з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його було звільнено з посади на підставі Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682-VII (далі іменується - Закон України №1682-VII), у зв'язку з тим, що у Висновку №733/17-07-17-23/6 від 13.02.2015 "Про результати достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади"" (далі іменується - Висновок) Здолбунівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області зазначено про виявлену під час перевірки недостовірну інформацію в декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, що полягала в невнесенні в декларацію відомостей про наявні транспортні засоби, а саме: автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF" 1991 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на його ім'я. Позивач вказує, що даний автомобіль був ним відчужений громадянину ОСОБА_5 22.06.2009 за довіреністю, яка також передбачала обов'язок останнього на зняття вказаного автомобіля з реєстрації в органах ДАІ. Позивач наполягає на тому, що вказаний автомобіль не перебував у його власності з 2009 року, а відтак він не був зобов'язаний вносити до декларації за 2013 рік інформацію про транспортний засіб. На переконання позивача, Висновок контролюючого органу складений з порушенням норм законодавства, без з'ясування усіх об'єктивних обставин, та без урахування пояснень позивача щодо відчуження рухомого майна на користь іншої особи.

Ухвалою судді від 25.03.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07.04.2015 провадження у справі зупинено до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про очищення влади".

Ухвалою суду від 03.02.2016 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 11.04.2016, представник позивача адміністративний позов підтримала, суду додатково пояснила, що Здолбунівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області не врахувала пояснень позивача щодо відчуження автомобіля, а саме те, що позивач не зазначив автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF" 1991 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки у 2009 році даний транспортний засіб був відчужений ним на користь ОСОБА_5, який взяв на себе обов'язок самостійно перереєструвати даний транспортний засіб у відповідних підрозділах ДАІ. На виконання зазначених домовленостей, йому була видана нотаріально посвідчена довіреність від 22.06.2009. Враховуючи дані обставини, позивачу не було відомо, що даний автомобіль станом на 2013 рік обліковувався за ним.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та вказав, що згідно частини 14 статті 5 Закону України №1682-VII, керівник органу, передбачений частиною 4 цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини 5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку. Представник відповідача зазначив, що наказ про звільнення позивача був винесений на підставі отриманого Висновку, що є дотриманням вимог Закону України №1682-VII, а відтак такий наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі наказу Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 11.09.2014 №64-о та наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.12.2014 №4-о ОСОБА_3 призначений на посаду помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Рівненській області.

На виконання вимог Закону України №1682-VII, Здолбунівською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, проведено перевірку достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 зазначеного Закону щодо ОСОБА_3, про що складено Висновок від 13.02.2015 №733/17-07-17-23/6 (а.с. 22).

Згідно вказаного Висновку, за результатами перевірки, з урахуванням письмових пояснень позивача та інших документів, фіскальним органом встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (а.с.24), вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, які не відповідають наявній податковій інформації про майно. Зокрема, згідно інформації наданої УДАІ УМВС України за позивачем з 06.02.2009 зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF 1991 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб позивачем в пункті 35 розділу IV "Відомості про транспортні засоби" декларації про майно, доходи та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображений.

Разом з тим, у Висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що вартість майна, не вказаного ОСОБА_3 у декларації, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України №1682-VII, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Зі змісту Висновку вбачається, що для проведення перевірки та встановлення майнового стану позивача Здолбунівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області були скеровані запити про надання відповідної інформації. За результатами розгляду запитів, ВДАІ УМВС України у Рівненській області листом від 28.01.2015 повідомив, що станом на 09.02.2015 за Громадянином ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN GOLF"1991 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 68).

Однак, у розділі IV. Відомості про транспортні засоби у рядку 35 «Автомобілі легкові» Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік даний транспортний засіб не відображений, у зв'язку із чим відповідач запропонував позивачу надати відповідні пояснення з цього приводу.

Такі пояснення були надані позивачем 13.02.2015 в письмовій формі (а.с. 60). Згідно вказаних пояснень, позивач зазначив, що не вказав у пункті 35 розділу IV декларації автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF" 1991 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з тим, що 22.06.2009 даний автомобіль був відчужений відповідно до довіреності, не переконавшись про подальше зняття з обліку автомобіля. На підтвердження чого надав копію довіреності (а.с. 53). Також зазначив, що з моменту оформлення вказаної довіреності не мав наміру та не користувався зазначеним автомобілем.

Згідно наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 25.02.2015 №7-о, відповідно до Закону України №1682-VII, пункту 62 підпункту "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та на підставі Висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України №1682-VII, позивача звільнено з посади помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Рівненській області (а.с.18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З 16 жовтня 2014 року набув чинності Закон України №1682-VII.

Відповідно до статті 1 цього Закону, очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальності відповідальності та гарантування права на захист.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України №1682-VII, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються в тому числі й щодо посадових та службових осіб органів Служби безпеки України.

Згідно з приписами частини третьої статті 1 Закону України №1682-VII, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах, першій-другій, четвертій, восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені ч.1 ст.4 цього Закону. А, згідно з частиною восьмою статті 3 Закону, заборона, передбачена частиною третьою статті 1, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відтак, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам. При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей та/або встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом України №1682-VII.

Так, частиною першою статті 4 вказаного Закону встановлено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Згідно з абзацом 1 частини четвертої статті 5 Закону України №1682-VII, організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка. А в силу вимог наступної частини цієї статті перевірці підлягають достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону та достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з частиною десятою статті 5 Закону України №1682-VII, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Відповідно до частини дванадцятої цієї ж статті, у разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 5 Закону України №1682-VII, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" (далі іменується - Порядок №563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті Закону України "Про очищення влади".

У відповідності до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті Закону України "Про очищення влади", обов'язок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у поданих ними деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел, покладено на Державну фіскальну службу України. Зазначене також відповідає повноваженням ДФС, які визначені підпунктом 92-1 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №236 від 21.05.2014.

Згідно із пунктами 19 та 20 Порядку №563, із метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи. ДФС у порядку, визначеному Мінфіном, проводить перевірку достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, складеної в повному обсязі за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Пунктами 27, 28 Порядку №563 визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у пункт 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Окрім того, на виконання вимог пункту 20 згаданого Порядку, наказом Міністерства фінансів України №1100 від 03.11.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі іменується - Порядок №1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

У відповідності до абзацу 2 пункту 1 Порядку №1100, його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені частиною четвертою статті 5 Закону України "Про очищення влади". Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку №1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону України "Про очищення влади", запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено пунктом 4 Порядку №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку. У відповідності до пункту 6 Порядку, отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації. Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1100, висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому частиною четвертою статті 5 Закону України "Про очищення влади", не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Одночасно з надсиланням висновку про результати перевірки контролюючий орган, який проводив перевірку, надсилає копію такого висновку до Міністерства юстиції України.

Статтею 9 Закону України №1682-VII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абзацу 2 пункту 11 статті 5 цього ж Закону, висновок про результати перевірки про результати перевірки достовірності відомостей, визначених пунктами 1, 2 частини п'ятої статі 5 може бути оскаржений особою в судовому порядку. Також і пунктом 39 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014 року, передбачено, що висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданій особою за попередній рік декларації, та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації особи, що набуте (набуті) за час перебування на посадах, доходам, отриманим із законних джерел, може бути оскаржений особою в судовому порядку.

У зв'язку із наведеним, суд наголошує, що позивач є особою, щодо якої, у відповідності до Закону України №1682-VII, здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та проводиться перевірка достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час проходження служби у Головному управлінні ДФС Рівненській на посаді помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління, доходам, отриманим із законних джерел.

Тож, із врахуванням вищезазначених вимог законодавства вбачається, що перевірка позивача проводилась за місцем його реєстрації, а саме Здолбунівською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, яка є повноважним органом на проведення такої перевірки.

Відтак, відповідач проводячи перевірку достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру доходам, отриманим із законних джерел, стосовно позивача діяла виходячи з наданих їй законом повноважень і за наявності для того достатніх правових підстав.

Суд звертає увагу на те, що у Висновку фіскальний орган зазначив, що вартість майна (майнових прав), не вказаного (встановленого перевіркою згідно інформації наданої УДАІ УМВС) позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

Оскільки під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України №1682-VII, відповідачем не було встановлено невідповідності вартості майна (транспортного засобу) доходам, отриманих із законних джерел, то суд дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача відповідальності за Законом України №1682-VII.

При цьому, суд зауважує, що питання відповідальності позивача за надання недостовірних відомостей щодо наявності майна повинно було б вирішуватись відповідачем згідно частини 10 статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції"

Разом з тим, відповідач не перевірив та у Висновку не зазначив, момент набуття позивачем права власності на автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF" реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідач у Висновку лише констатував, що відповідно до інформації отриманої на запит, за позивачем обліковується автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF" реєстраційний номер НОМЕР_1.

За таких умов, висновок про набуття позивачем автомобіля марки "VOLKSWAGEN GOLF" реєстраційний номер НОМЕР_1 за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України №1682-VII, є неповним та необґрунтованим.

Крім того, з системного аналізу правових норм Закону України №1682-VII та Порядку №1100, з урахуванням визначених основних засад люстрації та цілей, на досягнення яких запроваджений процес люстрації в Україні, а також беручи до уваги необхідність дотримання балансу між вчиненим порушенням та відповідальністю за це порушення, суд дійшов висновку, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись лише в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить на праві власності особі.

Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна, не може бути підставою для застосування Закону України №1682-VII в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Так, відповідно до частини третьої статті 1 Закону України №1682-VII, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону. Разом з тим, у відповідності, до частини восьмої статті 3 Закону України "Про очищення влади" заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, аналіз частини восьмої статті 3 Закону України №1682-VII, а саме: наявність у ній єднально-розділового сполучника: "та/або" дозволяє дійти висновку, що недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України №1682-VII. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, необхідною умовою є встановлення недостовірності відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел. Саме ці відомості в сукупності підлягають встановленню відповідачем під час перевірки.

Відтак, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) без встановлення того, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України №1682-VII, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел, не може бути підставою для надання територіальним органом Державної фіскальної служби негативного висновку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Висновок Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 13.02.2015 року №733/17-07-17-23/6 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII, не відповідає вимогам законодавства, складений без наявності повної інформації, є необ'єктивним, оскільки містить, недостатньо обґрунтовані та суперечливі відомості, а отже такий Висновок є незаконним і підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною другою статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Таким чином, суд вважає, що для повного захисту і відновлення порушеного права позивача, слід визнати протиправним та скасувати Висновок Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 13.02.2015 №733/17-07-17-23/6 про рузультати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 ЗУ "Про очищення влади".

Як встановлено судом даний висновок став підставою для прийняття відповідачем наказу про звільнення ОСОБА_3.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Разом з тим, оскільки в ході здійснення перевірки стосовно позивача не було встановлено невідповідності вартості майна доходам отриманих із законних джерел, а Висновок за результатами такої перевірки є необгрунтованим та протиправним, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до позивача відповідальність за Законом України №1682-VII, а тому наказ про звільнення підлягає скасуванню, а позивач - поновленню нам попередній посаді.

Обчислення середньої заробітної плати, зокрема, у випадку вимушеного прогулу визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі іменується - Порядок №100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 даного Порядку, в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При чому, суд зазначає, що останнім днем роботи позивача на посаді помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Рівненській області є день винесення спірного наказу про звільнення - 25.02.2015, а відтак позивач підлягає поновленню на роботі з 26.02.2015.

Як вбачається із довідки ГУ ДФС у Рівненській області від 03.04.2015 №101/17-00-05-34 середньомісячна заробітна плата позивача становить 2108,70 грн. (а.с. 29), а середньоденна - 100,41 грн. (а.с. 30).

Оскільки, позивачу здійснені виплати у зв'язку зі звільненням, в тому числі і за останній день роботи - 25.02.2015, тому стягненню підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.02.2015 по 11.04.2016 у розмірі 29120,07 грн.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат не підлягає вирішенню судом, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 13.02.2015 №733/17-07-17-23/6 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Рівненській області №7-0 від 25.02.2015 "Про звільнення ОСОБА_3".

Поновити ОСОБА_3 на посаді помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Рівненській області.

Стягнути з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 29120,07 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Рівненській області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 2108,70 грн. допустити до негайного виконання відповідно до п.3 ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.