Справа № 826/12028/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компас» (надалі за текстом - «ТОВ «Компас») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 272 807 грн. 50 коп., податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2015 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 105 936 грн. 25 коп. та податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2015 р. про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 620 402 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Голосіївському районі»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 12.05.2015 р. по 18.05.2015 р. посадовцями ДПІ у Голосіївському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Компас» з питань правомірності формування сум податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат підприємства, сформованих при взаємовідносинах за весь період діяльності з ТОВ «Нью Девелопмент».

Результати перевірки оформлено актом № 302/1/26-50-22-03/31028801 від 25.05.2015 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 138, 139, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2014 р. на 84 749 грн., завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 р. на 620 402 грн. та занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на 218 246 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

У період з січня 2014 р. по лютий 2014 р. ТОВ «Компас» включило до складу витрат 1 091 229 грн. 41 коп. за результатами господарських операцій з ТОВ «Нью Девелопмент» та віднесло до податкового кредиту 218 245 грн. 89 коп. на підставі податкових накладних, виданих останнім.

Згідно платіжних доручень розрахунок здійснювався шляхом безготівкового перерахунку коштів.

Разом з тим, згідно постанови слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про призначення документальної позапланової перевірки від 01.04.2014 р. керівник ТОВ «Нью Девелопмент» Діденко І.В. зареєстрував товариство за винагороду та не має відношення до його господарської діяльності.

Відповідно до акту перевірки ДПІ у Голосіївському районі № 181/1/22-01-31028801 від 14.05.2014 р. позивачем у 2012 - 2013 р.р. було завищено валові витрати та податковий кредит, внаслідок віднесення до їх складу сум, сплачених ряду підприємств, у тому числі і ТОВ «Нью Девелопмент».

За даними акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва № 998/26-59-22-01/38910095 від 10.04.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» ТОВ «Нью Девелопмент» відсутнє за місцезнаходженням.

За висновками цього ж акту у ТОВ «Нью Девелопмент» відсутні об'єкти оподаткування у зв'язку з відсутністю реального здійснення господарських операцій.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Голосіївському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 272 807 грн. 50 коп., у тому числі 218 246 грн. за основним платежем та 54 561 грн. 50 коп. за штрафними санкціями, податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2015 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 105 936 грн. 25 коп., у тому числі 84 749 грн. за основним платежем та 21 187 грн. 25 коп. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2015 р. про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 620 402 грн.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат та податкового кредиту врегульовано статтями 138, 139, 198 ПК України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів № 5/02/12/2013 від 02.12.2013 р., № 6/03/12/2013 від 03.12.2013 р.; № 7/04/12/2013 від 04.12.2013 р., № 8/05/12/2013 від 05.12.2013 р., № 9/06/12/2013 від 06.12.2013 р., № 10/09/12/2013 від 09.12.2013 р., № 11/10/12/2013 від 10.12.2013 р., № 12/11/12/2013 від 11.12.2013 р., № 13/12/12/2013 від 12.12.2013 р., № 14а/13/12/2013 від 13.12.2013 р., № 3а/16/12/2013 від 16.12.2013 р., № 14/16/12/2013 від 16.12.2013 р., № 16/17/12/2013 від 17.12.2013 р., № 17/18/12/2013 від 18.12.2013 р., № 18/19/12/2013 від 19.12.2013 р., № 20/20/12/2013 від 20.12.2013 р., № 19/20/12/2013 від 20.12.2013 р. № 21/23/12/2013 від 23.12.2013 р., № 22/24/12/2013 від 24.12.2013 р., № 23/24/12/2013 від 24.12.2013 р., № 1/07/02/2014 від 07.02.2014 р., № 2/07/02/2014 від 07.02.2014 р., № 3/07/02/2014 від 07.02.2014 р., № 6/10/02/2014 від 10.02.2014 р., № 4/10/02/2014 від 10.02.2014 р., № 5/10/02/2014 від 10.02.2014 р., № 7/11/02/2014 від 11.02.2014 р., № 8/11/02/2014 від 11.02.2014 р., № 9/11/02/2014 від 11.02.2014 р., № 12/13/02/2014 від 13.02.2014 р., № 13/14/02/2014 від 14.02.2014 р., № 15/17/02/2014 від 17.02.2014 р., № 14/17/02/2014 від 17.02.2014 р., № 16/18/02/2014 від 18.02.2014 р., № 17/20/02/2014 р. від 20.02.2014 р., № 18/20/02/2014 від 20.02.2014 р., № 19/21/02/2014 від 21.02.2014 р., № 20/21/02/2014 від 21.02.2014 р., № 21/24/02/2014 від 24.02.2014 р., № 1а/09/12/2013 від 09.12.2013 р., № 2а/10/12/2013 від 10.12.2013 р., № 4/11/12/2013 від 11.12.2013 р.; договірних цін; локальних кошторисів; розрахунків загальновиробничих витрат; підсумкових відомостей ресурсів; довідок про вартість виконаних будівельних робіт; актів приймання виконаних робіт від 08.01.2014 р., 10.01.2014 р., 14.01.2014 р., 30.01.2014 р., 17.01.2014 р., 14.02.2014 р., 17.02.2014 р., 18.02.2014 р., 19.02.2014 р., 20.02.2014 р., 21.02.2014 р., 22.02.2014 р., 25.02.2014 р., 27.02.2014 р., 28.02.2014 р.; платіжних доручень № 79 від 12.02.2014 р., № 325 від 22.05.2014 р., №315 від 19.05.2014 р., № 265 від 06.05.2014 р., № 314 від 19.05.2014 р., № 266 від 06.05.2014 р., № 289 від 14.05.2014 р., № 292 від 14.05.2014 р., № 316 від 19.05.2014 р., № 312 від 19.05.2014 р., № 264 від 06.05.2014 р., № 293 від 14.05.2014 р., № 290 від 14.05.2014 р., № 291 від 14.05.2014 р., № 267 від 06.05.2014р., № 328 від 22.05.2014 р., № 326 від 22.05.2014 р., № 313 від 19.05.2014 р., № 327 від 22.05.2014 р., № 80 від 12.02.2014 р., № 263 від 06.05.2014 р., № 334 від 27.05.2014 р., № 335 від 27.05.2014 р., № 329 від 22.05.2014 р., № 347 від 03.06.2014 р., № 128 від 05.03.2014 р., № 336 від 27.05.2014 р., № 337 від 27.05.2014 р., № 338 від 27.05.2014 р., № 340 від 28.05.2014 р., № 342 від 28.05.2014 р., № 348 від 03.06.2014 р., № 349 від 03.06.2014 р., № 341 від 28.05.2014 р., № 350 від 03.06.2014 р., № 370 від 06.06.2014 р., № 351 від 03.06.2014 р., № 127 від 05.03.2014 р., № 369 від 06.06.2014 р., № 371 від 06.06.2014 р., № 185 від 03.04.2014 р., № 187 від 03.04.2014 р., № 194 від 07.04.2014 р.; податкових накладних № 398 від 30.01.2014 р., № 399 від 30.01.2014 р., № 400 від 30.01.2014 р., № 403 від 30.01.2014 р., № 402 від 30.01.2014 р., № 401 від 30.01.2014 р., № 404 від 30.01.2014 р., № 405 від 30.01.2014 р., № 406 від 30.01.2014р., № 408 від 30.01.2014 р., № 210 від 17.01.2014р., № 407 від 30.01.2014 р., № 409 від 30.01.2014 р., № 411 від 30.01.2014 р., № 412 від 30.01.2014 р., № 414 від 30.01.2014 р., № 410 від 30.01.2014 р., № 415 від 30.01.2014 р., № 413 від 30.01.2014 р., № 395 від 30.01.2014р., № 192 від 14.02.2014 р., № 193 від 14.02.2014 р., № 194 від 14.02.2014 р., № 220 від 17.02.2014 р., № 195 від 14.02.2014 р., № 219 від 17.02.2014 р., № 221 від 17.02.2014 р., № 240 від 18.02.2014 р., № 255 від 19.02.2014 р., № 381 від 27.02.2014 р., № 275 від 20.02.2014 р., № 295 від 21.02.2014 р., № 276 від 20.02.2014 р., № 338 від 25.02.2014 р., № 399 від 28.02.2014 р., № 382 від 27.02.2014 р., № 400 від 28.02.2014 р., № 339 від 25.02.2014 р., № 401 від 28.02.2014 р., № 67 від 08.01.2014 р., № 107 від 10.01.2014 р., № 150 від 14.01.2014 р., які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та ТОВ «Нью Девелопмент» виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «Компас» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Нью Девелопмент».

Посилання відповідача на те, що згідно постанови слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про призначення документальної позапланової перевірки від 01.04.2014 р. керівник ТОВ «Нью Девелопмент» Діденко І.В. зареєстрував товариство за винагороду та не має відношення до його господарської діяльності обґрунтовано не взято судом до уваги, оскільки факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду.

Доказів існування вироку у кримінальній справі посадових осіб контрагента позивача відповідачем не надано.

Водночас, постановою слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.11.2014 р. закрито кримінальне провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України, у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб ТОВ «Компас» складу правопорушення.

Помилковим є посиланні ДПІ у Голосіївському районі на акт ДПІ у Шевченківському районі м. Києва № 998/26-59-22-01/38910095 від 10.04.2014 р. оскільки зустрічна звірка не була проведена, а сама по собі відсутність контрагента за юридичною адресою не є підставою для висновку про неправомірність формування покупцем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Так само і акт ДПІ у Голосіївському районі № 181/1/22-01-31028801 від 14.05.2014 р. не є належним доказом.

По-перше, він не стосується періоду, за який було збільшено грошові зобов'язання на підставі податкових повідомлень-рішень, що є предметом спору у цій справі.

По-друге, за змістом акту № 302/1/26-50-22-03/31028801 від 25.05.2015 р. винесені на підставі попереднього акту перевірки податкові-повідомлення рішення були скасовані рішенням Вищого адміністративного суду України.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при подачі апеляційної скарги ДПІ у Голосіївському районі відстрочено сплату судового збору, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та правил розподілу судових витрат визначених статтею 94 КАС України із скаржника підлягає стягненню в дохід Державного бюджету 5 359 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 5 359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 26 квітня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.