Справа № 803/503/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року Справа № 803/503/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за спеціальним званням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області, відповідач) про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за спеціальним званням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 31.08.1999 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 по 23.02.2016 року відповідно. Згідно наказу № 31о/с від 23.02.2016 року позивач був звільнений з посади інспектора Ковельського відділу поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скорочення штатів або проведення організаційних заходів). Вважає, оскільки він звільнений зі служби через скорочення штатів або проведення організаційних заходів, тому має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (усього 16 років) відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку із чим, позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату такої допомоги. Натомість, ГУ НП у Волинській області відмовило у виплаті вищевказаної допомоги, посилаючись на відсутність розпорядчих документів щодо застосування до осіб, які проходили службу в поліції вимог вищевказаного Закону. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 43680,00 грн. та щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за спеціальним званням «капітан» за період з 23.03.2016 року по день ухвалення рішення у справі.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову № 629/29/03-2016 від 28 квітня 2016 року (а.с.37) представник відповідача ГУ НП у Волинській області адміністративний позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що на момент звернення позивача за виплатою вказаної допомоги Національною поліцією не було визначено порядку та механізму фінансування одноразової грошової допомоги при звільненні. Про те, 15 квітня 2016 року до ГУ НП у Волинській області надійшов лист №4034/03/29-2016, яким визначено порядок нарахування та механізм фінансування одноразової грошової допомоги у зв'язку з чим ОСОБА_1 проведено таке нарахування та направлено розрахунок до Національної поліції України для виділення цільового фінансування, яке буде проведено на початку травня поточного року. Щодо вимог з приводу нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за спеціальним званням, представник відповідача зазначив, що на даний час в ГУ НП у Волинській області відсутній порядок нарахування та механізм фінансування вказаної виплати.

Позивач у судове засідання не прибув 22 квітня 2016 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, адміністративний позов підтримує з підстав викладених у ньому та просить його задовольнити (а.с.30).

Представник відповідачу в судове засідання також не прибув, у клопотанні від 29 квітня 2016 року просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.41).

З урахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) та у зв'язку із надходженням до судового засідання клопотань про розгляд справи за відсутності представників сторін (а.с.30,41), судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Як встановлено судом ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 31.08.1999 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 по 23.02.2016 року відповідно, дані фактичні обставини підтверджується відомостями з трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.6-7).

Згідно наказу ГУ НП у Волинській області від 23.02.2016 року №31 о/с капітан поліції - інспектор Ковельського відділу поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 23.02.2016 року (у зв'язку із скорочення штатів або проведення організаційних заходів) (а.с.5).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звертався із заявою до Головного управління Національної поліції у Волинській області в якій просив одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, усього 16 років, в сумі 43680,00 грн. та щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за спеціальним званням «капітан».

У відповідь, листом від 22.03.2016 року № 326/01-29-2016 відповідач повідомив, що на даний час в ГУ НП у Волинській області відсутній порядок та механізм фінансування вказаних виплат. Національною поліцією України розробляються розпорядчі документи щодо застосування до осіб, які проходили службу в поліції, вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та після визначення механізму призначення та виплат даних видів допомоги позивача буде проінформовано додатково (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли стосовно виплати одноразової грошової допомоги працівнику органів внутрішніх справ при звільненні зі служби, а тому врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі за текстом - Закон № 2262-XII, Закон) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (надалі - Постанова КМУ № 393).

Закон, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зокрема, частиною першою статті 9 Закону визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Наказом ГУ НП у Волинській області від 23.02.2016 року №31 о/с капітан поліції - інспектор Ковельського відділу поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 23.02.2016 року (у зв'язку із скорочення штатів або проведення організаційних заходів) при вислузі на день звільнення для виплати одноразової грошової допомоги 16 років 05 місяці 21 день (а.с.5).

Враховуючи вимоги вищезазначеного Закону позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

З цих підстав ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за спеціальним званням «капітан».

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, відповідач в супереч нормам частини 9 Закону № 2262-XII не виплатив одноразову грошову допомогу ОСОБА_1.

Суд наголошує на тому, що у відповідності до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач при звільненні 23.02.2016 року мав право на отримання грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Системно проаналізувавши норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не проведено повного розрахунку вихідної допомоги (з врахуванням раніше виплачених сум) при звільненні позивача зі служби в ГУ Нацполіції у Волинській області 23.02.2016 року.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, про те, що ОСОБА_1 проведено таке нарахування та направлено розрахунок до Національної поліції України для виділення цільового фінансування, оскільки доказів виплати такої допомоги на день розгляду справи відповідач суду не надав.

Також спірною залишається сума, яка мала б бути виплачена позивачу.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повний кожний календарний рік служби (усього 16 років) виходячи із місячного грошового забезпечення при звільненні в розмірі 5460,00 грн.

Однак згідно з розрахунку відповідача про потребу в коштах на виплату вищевказаної допомоги, розмір місячного грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 становить 5670,00 грн.

Таким чином суд вважає, що одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повний кожний календарний рік служби (усього 16 років) виходячи із місячного грошового забезпечення при звільненні в сумі 5670,00 грн., з вирахуванням обов'язкових платежів (військовий збір 1,5%), повинна бути виплачена позивачу в сумі 44 679,60 грн. (5670,00 грн. / 50% х 16 років).

Також суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 визначено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Абзацом третім пункту 10 вказаного Порядку визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно положень пункту 11 Порядку, особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Управлінням державної охорони через уповноважені ними органи.

Особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги:

- знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді);

- були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації;

- набули право на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем призначення пенсії. Якщо виплату пенсії припинено відповідно до законодавства протягом одного року після звільнення, виплата допомоги поновлюється з місяця, що настає за місяцем припинення виплати пенсії.

Наведені положення пункту 10 та 11 Порядку не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

Статтею 9-1 Закону регулюється питання виплати іншого виду грошової допомоги - щомісячної, яка виплачується особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію.

Системний аналіз положень частини першої статті 9 та статті 9-1 Закону дає підстави вважати, що частиною першою статті 9 цього Закону встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я та які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше. Стаття 9-1 вказаного Закону не пов'язує виплату щомісячної грошової допомоги з наявністю вислуги 10 років.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав. Тому не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17 березня 2015 року №21-80а15, яка в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися адміністративним судом.

Як вбачається зі змісту листа Ковельського міськрайонного центру зайнятості № 654/01-23 від 21 квітня 2016 року позивач 07 квітня 2016 року звернувся до Ковельський міськрайонний центр зайнятості в пошуках роботи та 14 квітня 2016 року ОСОБА_1 відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена допомога по безробіттю терміном на 360 днів з 14.04.2016 року по 08.04.2017 року (а.с.28,31).

Згідно з розрахунку ГУ НП у Волинській області про потереби в коштах на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, оклад за спеціальним званням ОСОБА_1 «капітан» на момент звільнення складає 1800,00 грн. (а.с.35).

З огляду на викладене та враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся в Ковельський міськрайонний центр зайнятості з 07 квітня 2016 року виплата щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації, тому суд дійшов висновку, що на час розгляду справи позивачу має бути виплачена грошова допомога в розмірі окладу за спеціальним званням лише за один місяць (березень 2016 року) в сумі 1800,00 грн.

Відповідно до пункту 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами частини першої статті 86 КАС України визначено, що суд оцінює докази, наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У силу вимог статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, при цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а також те, що суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У цьому контексті суд зазначає, що заперечуючи проти позову, відповідач за правилами частини другої статті 71 КАС України не довів юридичну та фактичну обґрунтованість мотиву вчинених дій щодо не проведення перерахунку виплати грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за спеціальним званням «капітан».

Відповідно до статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

З огляду на викладене, дослідивши обставини і докази адміністративної справи, системно проаналізувавши вищезазначені правові норми, враховуючи доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн., сплачений відповідно до квитанції № 45 від 25 лютого 2016 року (а.с.2).

Керуючись статями 3,11,17,71,122,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка 11, ідентифікаційний код юридичної особи 40108604) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повний кожний календарний рік служби в сумі 44679,60 грн. (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят дев'ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка 11, ідентифікаційний код юридичної особи 40108604) на користь ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням «капітан» за березень 2016 року в сумі 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок).

Присудити на користь на користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3 виданий Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області від 01 липня 1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка 11, ідентифікаційний код юридичної особи 40108604, ) судовий збір у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський