Справа № 826/25217/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2016 року № 826/25217/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»
до Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області
прозобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відповідача, Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому просив:

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області зняти арешт з усього рухомого майна, що належить філії «Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління», а також заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, які були накладені головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Мороз О.В. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.08.2013р. у виконавчому провадженні №36433619.

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області зняти арешт з коштів, що містяться на рахунках філії Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління», який був накладений головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Мороз О.В. постановою про арешт коштів боржника від 07.11.2013р. у виконавчому провадженні №36433619».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.01.2013 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Мороз О.В. винесено постанову про стягнення з філії «Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» на користь держави виконавчого збору в розмірі 5599,86 грн., на підставі якої було відкрито виконавче провадження №36433619. На виконання зазначеної постанови 06.08.2013 державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, про що винесено відповідну постанову та постановою від 07.11.2013 накладено арешт на кошти боржника. 24.12.2013 державним виконавцем ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Проте арешт, накладений на все рухоме майно, а також арешт, накладений на кошти, що містяться на рахунках боржника, знято не було. Не зважаючи на те, що з моменту повернення виконавчого документа не пред'являлась заява про примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору, відповідно строк, встановлений статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» для повторного пред'явлення виконавчого документа минув, державним виконавцем до цього часу арешт з рухомого майна та коштів на рахунках боржника не знято, внаслідок чого порушується право власності позивача.

Оскільки відповідач не вчиняє дії стосовно зняття арешту з рухомого майна та коштів на рахунках боржника, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач до суду не прибув і свого відношення до позову не висловив.

Суд, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці у порядку, визначеному цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи на виконанні у відповідача знаходилася постанова б/н видана 28.01.2013 ВДВС Кагарлицького РУЮ про стягнення з філії «Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» на користь держави виконавчого збору в розмірі 5599,86 грн.

З метою виконання вищезазначеної постанови державним виконавцем 06.08.2013 накладено арешт на все рухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження і арешт на кошти боржника, та 07.11.2013 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника, про що винесено відповідні постанови.

В зв'язку з відсутністю майна та коштів у боржника 24.12.2013 державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. 08.09.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою №09/687 про зняття арешту з майна та коштів.

У відповідь на заяву позивача відповідач листом від 02.11.2015 №10019 повідомив позивача, посилаючись на статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження», про відсутність підстав для зняття арешту.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені випадки повернення виконавчого документа стягувачу.

В той же час, відповідно до частини п'ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ для виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Зокрема, відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону, виконавчий документ може бути пред'явлено до виконання протягом року.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені випадки переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною другою цієї статті після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Доказів повторного пред'явлення виконавчого документа, а саме постанови б/н виданої 28.01.2013 ВДВС Кагарлицького РУЮ про стягнення з філії «Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» на користь держави виконавчого збору в розмірі 5599,86 грн., до примусового виконання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області -матеріали справи не містять.

Оскільки з часу повернення постанови про стягнення виконавчого збору, а саме з 24.12.2013, повторно постанова б/н видана 28.01.2013 ВДВС Кагарлицького РУЮ про стягнення з філії «Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» на користь держави виконавчого збору в розмірі 5599,86 грн., до виконання не пред'являлась, - відповідно, суд погоджується з позивачем, що строк пред'явлення до виконання виконавчого документа минув.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зважає на доводи відповідача, викладені в листі від 02.11.2015 №10019, що відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладений на майно знімається у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав арешт, накладений на майно боржника знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Однак, враховуючи вищевикладені принципи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ззгідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, що належить філії «Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління», а також заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, які були накладені головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Мороз О.В. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.08.2013р. у виконавчому провадженні №36433619.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області вчинити дії щодо зняття арешту з коштів, що містяться на рахунках філії Кагарлицьке районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління», який був накладений головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Мороз О.В. постановою про арешт коштів боржника від 07.11.2013р. у виконавчому провадженні №36433619.

Присудити на користь Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» здійснені ним судові витрати у розмірі 2436,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур