Справа № 826/700/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2016 року № 826/700/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Логан Тест Інструмент»
до про Київської міської митниці ДФС визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000082/2
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Логан Тест Інструмент» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.10.2015 № 100270001/2015/000082/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Позивач також зазначає, що у відповідача не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом №1 (ціною договору), а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд в позові відмовити, посилаючись при цьому на недотриманні позивачем вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України в частині надання всіх необхідних для митного оформлення документів.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

03.03.2014 року між Позивачем та Фірмою «БУЛК СРЛ» укладено Контракт на поставку товару №2-14. Пунктом 3.1. розділу 3 Контракту, передбачено, що Сторони обумовили здійснення поставки продукції на умовах «РСА» Кормано (Мілан) Італія. Строки поставки узгоджуються сторонами для кожної Специфікації при отриманні Постачальником заявки на поставку продукції. Узгоджені умови поставки узгоджуються у відповідних Специфікаціях.

Предметом договору, згідно з розділом 1 Контракту, є постачання запірної арматури, манфіольдів, захисних приладних чохлів та парасольок, фітінгів і запасних частин, а також технічних пристроїв у відповідності з замовленнями Покупця.

30 вересня 2015 року, з метою митного оформлення Товарів, а саме: Труб безшовних з нержавіючої сталі, зовнішнім діаметром не більш як 168,3 мм: Безшовна труба IN ASTM А213/269 TP316/L 12X2 MM (нерж. сталь) apт. MST122316/L-312 5м., apт. MST122316/L-35M. Безшовна труба в ASTM А213/269 TP316/L 3/8"Х 0,035" (нерж. сталь) арт.Р5Т60,035316/Д-6м., а також інших товарів, що постачались, згідно з умовами Контракту, позивачем подана митна декларація, що була оформлена співробітниками митного органу за № 100270001/2015/223592 на підставі про-форм інвойсів № 749 та № 750 від 21.09.2015 року.

На підтвердження заявленої митної вартості вищезазначеного товару Позивач, в порядку ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, разом із митною декларацією надав наступні документи згідно переліку, а саме:

- декларація № 100270001/2015/223592 від 30.09.2015 року;

- проформа № 750 (інвойс) від 21.09.2015 року;

- Контракт № 2-14 від 03.03.2014 року;

- декларація про відповідність товару № 9, що вказаний в митній декларації №№ 100270001/2015/223592 від 30.09.2015 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми Т/0451885

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

02 жовтня 2015 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000082/2, яким митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості, відповідно до ст.60 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття вказаного спірного рішення про коригування митної вартості стали наступні обставини, про що зазначено в графі 33 рішення, а саме.

Так, митний орган зазначає, що позивачем до митного оформлення не надано страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування. Крім того, відповідач в спірному рішенні посилається на те, що надані документи містять розбіжності, а саме: в інвойсі та довідці про транспорті витрати вказано, що вантаж відправлено з Італії, в той час в митну декларацію внесено інформацію про відправку вантажу з Німеччини.

За таких обставин, митну вартість товарів визначено із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин, з урахуванням фактичних обставин та письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, дає змогу дійти висновку, що позивачем належним чином виконано вимоги ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України в частині надання всіх документів, що необхідні для митного оформлення, однак позивачем невірно розраховано митну вартість, враховуючи наступне.

Як самостійно зазначає позивач в позовній заяві, між Позивачем і ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» був укладений Генеральний Договір добровільного страхування вантажів № 6110/356/000001 від 25 вересня 2015 року. За умовами даного Договору предметом страхування є перевезення на території України, а також усіх країн по маршруту перевезення вантажів.

Витрати по договору страхування в сумі 6687,62 грн. не були включені позивачем до митної декларації та, як наслідок, не приймали участь в розрахунку митної вартості, що позивачем не заперечується.

В той же час, позивач вважає, що, в даному випадку, відсутній обов'язок включення витрат по страхуванню до митної вартості, оскільки: 1) специфікації на товар були оплачені до 21.09.2015 згідно з інвойсом № 750, в той час як МД подана 30.09.2015; 2) Генеральний Договір страхування від 25.09.2015 року № 6110/356/000001 мав бути наданий лише за умови фактичного страхування Позивачем точного переліку товарів, що перевозились. У Договорі не вказано, яке конкретно перевезення було об'єктом страхування, а тому посилання співробітників митного органу на те, що сума даного Договору повинна була бути указана в декларації, на думку позивача, є безпідставним.

Суд критично ставиться до таких доводів позивача, враховуючи наступне.

Пунктом 7 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Оскільки умовами FCA-Інкотермс2010 не передбачено обов'язку страхування товару у правця чи покупця, тобто вартість страхування не включається в ціну контракту, митний кодекс не містить застережень щодо включення вартості страхування до митної вартості в залежності від строків оплати за товар, а позивачем до митної декларації не включено суму страхування в розмірі 6687,62 грн., то суд приходить до висновку про безпідставність доводів ТОВ «Логан Тест Інструментс» з приводу того, що специфікації на товар були оплачені до 21.09.2015 згідно з інвойсом № 750, в той час як МД подана 30.09.2015.

Посилання позивача на те, що у Договорі страхування не вказано, яке конкретно перевезення було об'єктом страхування, а тому сума даного Договору не повинна була бути вказана в декларації, є безпідставними, адже позивачем самостійно надано митному органу документи, що стосуються страхування, а відповідно до п.2 ч.2 ст. 52 МК України подання органу доходів і зборів достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, є обов'язком позивача.

При цьому, на переконання суду, надані до митного оформлення: 1) страховий сертифікат від 25.09.2015 №6110/000017, який містить інформацію щодо страхування вантажу «вентилі, фітинги, труб» на умовах поставки FCA CORMANO (Мілан) та 2) банківське платіжне доручення про оплату страхових послуг від 28.09.2015 №319 на суму 6687,62 грн., підтверджують факт страхування даного вантажу.

Доводи позивача з приводу того, що митним органом необґрунтовано застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо аналогічних товарів, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Так, а ні позивачем, а ні відповідачем не заперечується відсутність можливості визначення митної вартості спірної партії товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів, у зв'язку з відсутністю ідентичних товарів.

В той же час, позивач посилається на те, що товари, які були обрані митним органом, як подібні, мають різну довжину труб, вагу та вартість.

Частиною 2 ст. 60 МК України передбачено, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при коригуванні митної вартості товарів взято за основу вартість подібних товарів, в розумінні ч.2 ст. 60 МК України, то доводи позивача в цій частині є помилковими.

Твердження позивача про те, що товари, обрані митним органом як аналогічні, не є комерційно взаємозамінними з товарами позивача, судом відхиляються, як такі, що жодними доказами, наявними в матеріалах справи, не підтверджуються. При цьому, суд відзначає, що хоча відповідно до ч.2 ст.71 КАС України обов'язок доказування покладається на відповідача, втім відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України позивач зобов'язаний довести обставини, на які він посилається, а позивачем не доведено що обрані митним органом товари не є взаємозамінними з товарами позивача.

З заявами/клопотаннями про призначення відповідної судової експертизи, в рамках якої на вирішення експерта можна було б поставити питання щодо взаємозамінності товарів, позивач до суду не звертався.

При цьому, суд відхиляє доводи митного органу з приводу того, що товар був ввезений на митну територію України з Німеччини, а не з Італії, адже належні письмові докази даної обставини в матеріалах справи відсутні, а зазначення графі 20 декларації умов поставки «FCA DE CORMANO (Mi)», на переконання суду, не є належним доказом поставки товару з Німеччини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.10.2015 № 100270001/2015/000082/2 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Логан Тест Інструмент» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук