Справа № 820/429/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 р.Справа № 820/429/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016р. по справі № 820/429/16

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В. , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб треті особи Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" , Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" в особі Відділення №11"Харківське регіональне управління "АТ" АКТАБАНК"

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В. (далі по тексту - уповноважена особа, перший відповідач), Фону гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - другий відповідач, Фонд), треті особи - Публічне акціонерне товариство «Актабанк» (далі по тексту - ПАТ «Актабанк»), ПАТ «Актабанк» в особі Відділення № 11 «Харківське регіональне управління АТ «Актабанк», в якому просив суд:

1. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну внести ОСОБА_2 до списку вкладників за договорами банківського вкладу Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК";

2. Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний номер: 21708016, місцезнаходження м. Київ, бульвар Т. Шевченка, б. 33-Б) виплатити на користь ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) гарантовану суму відшкодування вкладу разом із нарахованими процентами в розмірі 199324 (сто дев'яносто дев'ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 05 коп. за банківським вкладом на депозитному рахунку № НОМЕР_2, відкритому в Публічному акціонерному товариству "АКТАБАНК" відповідно до договору банківського вкладу "Універсальний" № В11-0582/Т/612997 від 05 серпня 2014 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 року по справі № 820/429/16 клопотання представника відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено.

Адміністративну справу № 820/429/16 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 року по справі № 820/429/16, справу за позовом ОСОБА_2 повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що на неодноразові звернення позивача (01.10.2014 року, 16.02.2015 року та 23.03.2015 року) щодо виплати банківського вкладу та нарахованих процентів уповноваженою особою не було надано конкретної відповіді (про задоволення або відмову у задоволенні вимог позивача). Вважає, що у спірних відносинах факт імовірної бездіяльності відповідачів по справі міг бути встановлений лише з моменту прийняття уповноваженою особою конкретного рішення за наслідками розгляду останньої заяви позивача від 20.03.2015 року, однак, такого рішення відповідачами прийнято не було. Оскільки чинним законодавством не визначено конкретного строку, протягом якого Фонд або його уповноважена особа зобов'язані прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті позивачу його вкладу, позивач має право оскаржити бездіяльність відповідачів у будь-який час, коли дійде висновку, що ця бездіяльність порушує його права чи свободи. В даному випадку порушення відповідачами права позивача є триваючим, а відтак, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та, відповідно, не було і підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 року по справі № 820/429/16 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання не прибули, відповідачі та треті особи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідачі та треті особи по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників відповідачів та третіх осіб.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, при цьому позивачем не зазначено, а судом не встановлено поважних причин пропуску цього строку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст.ст.99-103 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України також встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.08.2014 року ОСОБА_2 та ПАТ «Актабанк» було укладено договір банківського вкладу «Універсальний» № В11-0582/Т/612997 терміном на 3 місяці з 05.08.2014 року по 05.11.2014 року (а.с.6-7).

01.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся до начальника відділення № 19 ПАТ «Актабанк» із заявою від 29.09.2014 року про видачу із депозитного рахунку, відкритого згідно з договором № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року, через касу готівкових грошових коштів у сумі 193000 грн. та нарахованих процентів (а.с.9).

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 15 січня 2015 року за № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 16.01.2015р. за № 6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на процедуру ліквідації банку".

16.02.2015 року позивач звернуся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходько Ю.В. із заявою від 26.01.2015 року, в якій просив повідомити :

- чи прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 від 29.09.2014 р. про повернення коштів по банківському вкладу за договором № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року;

- які результати розгляду вищезазначеної заяви та їх обґрунтування;

- чи внесені дані про виплату позивачеві вкладу за договором банківського вкладу № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року до переліку вкладників за договорами банківський вкладів ПАТ «Актабанк», які формує уповноважена особа Фонду; у випадку, якщо дані за договором позивача до вищевказаних списків не внесені, - надати інформацію, з яких причин;

- у який термін буде здійснена виплата коштів у сумі 193000,00 грн. та нарахованих відсотків;

- через які банківські установи будуть здійснюватись виплати (а.с.20).

23.03.2015 року ОСОБА_2 у зв'язку з неотриманням конкретної відповіді на своє звернення повторно звернувся до уповноваженої особи Фонду із заявою, в якій просив повідомити, коли позивачеві буде здійснена виплата коштів з депозитного рахунку в ПАТ «Актабанк» за договором № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року і через яку банківську установу ця виплата буде здійснюватись (а.с.11).

19.11.2015 року позивач вперше звернувся до суду з позовом до ПАТ «Актабанк» в особі Відділення № 11 ПАТ «Актабанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту неплатоспроможності Приходько Ю.В. про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року вказана позовна заява була залишена без руху, а 05.01.2016 року - повернута позивачеві (а.с.25-29).

Приймаючи рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції не врахував характер спірних відносин, не з'ясував, чи були позивачеві надані відповіді на його звернення, який був зміст цих відповідей, коли саме позивач дізнався про зміст відповідей на свої звернення від 26.01.2015 року та 23.03.2015 року, та чи було зазначено у них про те, що відомості про позивача не включено до переліку вкладників за договорами банківського вкладу із ПАТ «Актабанк», які мають право відшкодування за рахунок Фонду, а сам договір визнано нікчемним, що могло б вважатися належним повідомленням позивача про порушення його прав як вкладника.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VІ (далі по тексту - Закон № 4452-VІ) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 Закону № 4452-VІ).

Частиною 2 статті 38 Закону № 4452-VІ передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За приписами ч.7 ст.26 Закону № 4452-VІ Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5, 6 ст.27 Закону № 4452-VІ уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як встановлено статтею 28 Закону № 4452-VІ, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, розміщеного у газеті «Голос України» від 22.01.2015 року № 10, з посиланням на постанову Правління Нацбанку від 15.01.2015 року № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк», відшкодування вкладникам ПАТ «Актабанк» після 02.03.2015 року здійснюється за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Разом з тим, ані Законом № 4452-VІ, ані вказаною постановою не передбачено терміну, протягом якого повинно бути розглянуте вищевказане індивідуальне звернення вкладника за отриманням коштів.

З письмових пояснень першого відповідача колегією суддів встановлено, що 18.11.2014 року уповноваженою особою було подано до Фонду базу даних про вкладників (файли «D» та «Z»), до якої був включений і позивач по справі. Банком позивач не включався до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-6 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

26.11.2014 р. листом № 5225 та 28.11.2014 р. листом № 5251 уповноважена особа проінформувала Фонд, що з початку запровадження тимчасової адміністрації проводиться робота з перевірки наявності окремих платежів та транзакцій, проведених у липні-вересні 2014 року, в частині наявності підстав для отримання вкладниками коштів за вкладами, а також звернулась до Фонду із пропозицією розглянути питання тимчасового блокування коштів на рахунках окремих вкладників ПАТ «Актабанк», у т.ч. й на рахунку позивача.

01.12.2014 року Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду № 250/4 останній вирішив погодити пропозицію уповноваженої особи щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників ПАТ «Актабанк» згідно з переліком, наведеним у вищезазначених листах, та зобов'язав відділ організації виплат Фонду відобразити блокування у файлах «D» та «Z», що і було зроблено.

Таким чином, позивача включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду, однак, кошти за депозитом йому не виплачено, виплату коштів заблоковано.

Як вбачається зі змісту наданих до матеріалів справи копій звернення позивача до уповноваженої особи, у листі від 16.10.2014 року № 4227 уповноважена особа, посилаючись на постанову Правління Нацбанку № 576 від 16.09.2014 року «Про віднесення ПАТ «Актабанк» до категорії неплатоспроможних», зазначила, що не може достроково розірвати укладений із позивачем договір банківського вкладу.

На звернення позивача від 16.02.2015 року, подане після закінчення 05.11.2014 року строку дії договору банківського вкладу, жодної відповіді позивач не отримав.

Листом від 07.04.2015 року № 1336 уповноважена особа повідомила, що під час складання списку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду нею була виявлена група договорів (у т.ч. і договір позивача), укладених за обставин, що можуть вказувати на приготування до заволодіння державними коштами Фонду, у зв'язку з чим уповноважена особа звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Повідомлено, що у разі, якщо уповноваженою особою буде отримано від правоохоронних органів рішення про закриття кримінального провадження відносно конкретного вкладника ПАТ «Актабанк» (у т.ч. позивача), то рішення про виплату суми вкладу буде прийнято у найкоротші строки.

З вищенаведеного вбачається, що рішення про визнання нікчемним договору депозиту між ОСОБА_2 та ПАТ «Актабанк», яке у розумінні ч.2 ст.38 Закону № 4452-VІ є підставою для відмови у виплаті позивачеві коштів, або рішення про відмову у виплаті коштів з інших підстав, передбачених частиною 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на даний час відсутнє.

Разом з тим, кошти позивачеві за його вкладом на даний час не виплачені.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час правовідносини щодо отримання позивачем відшкодування за договором банківського вкладу від 05.08.2014 року № В11-0582/Т/612997 тривають.

Колегія суддів зазначає, що факт протиправних дій (бездіяльності) відповідача щодо невиплати позивачеві коштів за вкладом міг би бути встановлений лише з моменту прийняття уповноваженою особою конкретного рішення за результатами розгляду останньої заяви позивача про виплату коштів від 20.03.2015 року (про виплату коштів або про відмову у такій виплаті), однак, такого рішення першим відповідачем прийнято не було.

Слід відмітити, що у разі, якщо обов'язок посадових осіб здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2013 року у справі № К/800/24771/13.

Чинним законодавством не визначено конкретного строку, протягом якого уповноважена особа та Фонд повинні прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті позивачу його вкладу. А тому за відсутності такого рішення позивач має право оскаржити бездіяльність відповідачів у будь-який час.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Процесуальне питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рішень доступу, наданий наданого законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час, такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України»).

Суд має перевірити дотримання вимог Конвенції, переконатися, що право доступу до суду не було обмежено таким чином, що нанівець зводиться вся його суть.

Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II Німеччини).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом передчасним та необґрунтованим.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 204 КАС України порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 року по справі № 820/429/16 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п.4 ч.1 ст.204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016р. по справі № 820/429/16 скасувати.

Справу № 820/429/16 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В. , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб треті особи Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" , Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" в особі Відділення №11"Харківське регіональне управління "АТ" АКТАБАНК" про зобов'язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26.04.2016 р.