Справа № 821/3752/15-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3752/15-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом 20 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Херсонській області до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ :

20 Державна пожежно-рятувальна частина Головного управління ДСНС України у Херсонській області (далі-позивач, 20 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Херсонській області) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі-відповідач, ДПІ у м. Херсоні) про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 25 194,08 грн., які складаються зі штрафу у розмірі 25 062,68 грн. та пені - 131,40 грн.

Позов мотивований тим, що позивач вчасно та в повному обсязі перераховував до бюджету утриманий із грошового забезпечення атестованого складу та нарахований на фонд оплати праці єдиний соціальний внесок, що щомісячно підтверджувалось поданою звітністю. Проте, у липні 2015 р. внески помилково перераховувались на розрахунковий рахунок ДПІ у м. Херсоні №2103 - ЄСВ вільнонайманих працівників, а не на №2103 - ЄСВ з грошового забезпечення. Однак, дізнавшись про даний факт, позивач звернувся з листом про зарахування єдиного соціального внеску з коду платежу 71010000 на код платежу 71020000. Враховуючи викладені обставини позивач вважає, що рішення про застосування штрафних санкцій та пені є неправомірним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала та просила задовольнити його з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на законність оскаржуваного рішення та на відсутність підстав для задоволення позову.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 19 листопада 2015 року № про застосування до 20 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Херсонській області штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску. Стягнуто на користь 20 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Херсонській області (ідентифікаційний код юридичної особи 38386410) судові витрати в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39473382) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області звернулась з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 20 Державна пожежно-рятувальна частина Головного управління ДСНС України у Херсонській області перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні як платник податків.

З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2015 року позивачем перераховано єдиний соціальний внесок за липень 2015 року на розрахунковий рахунок 2103, банк одержувача ГУ ДКСУ у Херсонській області, код ЄДРПОУ одержувача 38697233, назва одержувача - Державна податкова інспекція у м. Херсоні ГУ Міндоходів, МФО банку одержувача 852010, що підтверджується платіжними дорученнями № 336 від 20 липня 2015 року на суму 8734,99 грн. та № 337 від 20 липня 2015 року на суму 116 578,48 грн.

При цьому, позивачем не взято до уваги, що єдині внески помилково перераховувались на розрахунковий рахунок ДПІ у м. Херсоні №2103 - ЄСВ вільнонайманих працівників, а не на №2103 - ЄСВ з грошового забезпечення.

Разом з тим, дізнавшись про факт перерахування єдиного внеску не на той рахунок, позивач звернувся до контролюючого органу з листом від 01.12.2015 року №77/44-20/204, відповідно до якого просить зарахувати на код платежу 71020000 єдиний соціальний внесок, який було перераховано на код платежу 71010000 згідно платіжних доручень від 20.07.2015 р. №336 на суму 8734,99 грн. та №337 на суму 116 578,48 грн. (в загальній сумі 125 313,47 грн.).

ДПІ у м. Херсоні прийнято рішення від 19.11.2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 25 194,08 грн., яке отримано позивачем 01 грудня 2015 року.

Наведене рішення оскаржене до суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2464).

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 цього Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів (підпункт 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу першого частини восьмої, пункту 1 частини десятої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

З 11 серпня 2013 року набрали чинності положення ч.5, ч.7 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Вказана норма щодо своєчасності сплати єдиного внеску передбачена також Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі Інструкція № 449).

Так, в розділі IV пункту 2 Інструкції № 449 визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Відповідно до вимог ч.1 ст.43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

З положень ст.45 Бюджетного кодексу України вбачається, що органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Отже, згідно із наведеними нормами чинного законодавства України, своєчасна сплата єдиного внеску це внесення платниками відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Як вже зазначалось вище, позивачем самостійно обчислено та 20 липня 2015 року сплачено на розрахунковий рахунок 2103 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2015 року в загальній сумі 125 313,47 грн.

Факт своєчасної сплати ЄСВ підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 336 від 20 липня 2015 року на суму 8734,99 грн. та № 337 від 20 липня 2015 року на суму 116 578,48 грн., звітністю за липень 2015 року, довідкою контролюючого органу, зворотнім боком облікової картки платника податків за 2015 року по сплаті єдиного внеску нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців та зворотнім боком облікової картки платника податків за 2015 року по сплаті єдиного внеску нарахованого на суми заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що представником ДПІ у м. Херсоні під час судового засідання суду апеляційної інстанції визнано факт надходження до бюджету суми єдиного внеску, сплаченого позивачем у липні 2015 року в загальному розмірі 125 313,47 грн. в повному обсязі та у строки, передбачені законодавством України.

Також, листом від 15.01.2016 року №01-23/422/27 УДКСУ у м. Херсоні Херсонської області підтвердило факт перерахування позивачем до ДПІ у м. Херсоні єдиного внеску в сумі 8734,99 грн. та в сумі 116 578,48 грн., відповідно до платіжних доручень від 20.07.2015 року №336 та №337.

Несвоєчасна сплата єдиного внеску тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 25 Закону №2464-VI.

Відповідно до частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Окрім вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки, наданої контролюючим органом станом на 31.10.2015 року за позивачем відсутня недоїмка та навпаки, рахується переплата. Відсутність недоїмки також вбачається зі зворотного боку облікової картки платника податків.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем вчасно та в повному обсязі було сплачено суми єдиного внеску.

Колегія суддів також зазначає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК.

Крім того, на думку колегії суддів, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 року у справі № 21-377а15.

Отже, колегією суддів встановлено своєчасне зарахування суми єдиного соціального внеску на єдиний казначейський рахунок, а відповідачем не доведено факту несплати (несвоєчасності) сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2015 року. Відтак, штрафні санкції в розмірі 25 062,68 грн. та пеня у розмірі 131,40 грн. застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та враховуючи те, що позивачем сплачено єдиний внесок нарахований за відповідний базовий звітний період у межах законодавчо встановлених термінів шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки контролюючого органу, колегія суддів вваж є, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 19.11.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню, а отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 29.04.2016 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян