Справа № 815/6118/15
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6118/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Держаної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укркур'єр» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Укркур'єр» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (надалі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси) про визнання протиправним та скасування наказу «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Укркур'єр» щодо підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Край-Інвест» за період березень 2015р., їх реальності та повноти відображення в обліку» від 27.08.2015р. №1435; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 22.09.2015р. /т.1 а.с.4-10, 92-94/

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушена процедура проведення перевірки, тому прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016р. позов задоволений; визнано протиправним та скасований наказ Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси від 27.08.2015р. №1435; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №№; від 22.09.2015р.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2015р. за №13334/22-03 Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області винесена узагальнена податкова інформація щодо ТОВ «Край-Інвест» за звітні періоди декларування ПДВ: з грудня 2014 року по травень 2015р. /т.1 а.с.48-67/ В даному документі міститься інформація за даними аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розмірі контрагентів на рівні ДПС України» інформаційної системи «Податковий блок», що ТОВ «Край Інвест» в першому ланцюзі податковий кредит та податкові зобов'язання за період з 01.12.2014р. по 31.05.2015р. сформувало за рахунок ТОВ «Укркур'єр» ПДВ на суму 290705,03грн., при цьому податковою не встановлено факту передачі товарів (послуг) між ТОВ «Край-Інвест» до підприємств-покупців, у зв'язку з відсутністю (ненаданням) актів прийому-передачі товару, довіреностей, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів. /т.1, а.с.67/

27.07.2015р. ДПІ у Приморському районі м. Одеси був направлений письмовий запит до ТОВ «Укркур'єр» про надання інформації та її документального підтвердження з питань взаємовідносин із ТОВ «Край-Інвест» протягом березня 2015р. /т.1 а.с.144-145/

13.08.2015р. ТОВ «Укркур'єр» відмовило у задоволенні запиту, з підстав його невідповідності законним вимогам. /т.1 а.с.146-147/

ДПІ у Приморському районі м. Одеси був виданий наказ №1435 від 27.08.2015р. «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Укркур'єр» щодо підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Край-Інвест» за період березень 2015р., їх реальності та повноти відображення в обліку». /т.1 а.с.44/

Не погоджуючись зі спірним наказом №1435 від 27.08.2015р., товариство 28.08.2015р. оскаржило його до суду. /т.1 а.с.41/

Разом з тим, в період з 27.08.2015р. по 03.09.2015р. на підставі направлення від 27.08.2015р. №001620/1492 /т.1 а.с.24/ та наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 27.08.2015р. №1435 /т.1 а.с.23/, ДПІ у Приморському районі м. Одеси була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Укркур'єр» щодо підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Край-Інвест» за березень 2015 року.

01.09.2015р. ДПІ у Приморському районі м. Одеси складений акт №6254/15-53-22-05/36344137 від 01.09.2015р. про відмову посадових осіб позивача у наданні документів для перевірки. /т.1 а.с.42/

При цьому за результатами перевірки складений акт №6376/15-53-22-05/36344137 від 08.09.2015р., яким встановлено порушення позивачем ст.44, пп.198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Укркур'єр» завищено податковий кредит з ПДВ в березня 2015 року на суму 290705,03грн. /т.1, а.с.14-22/

На підставі акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення № від 22.09.2015р. про встановлення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 408510грн., з яких 272340грн. за основним платежем та 136170грн. за штрафними санкціями; № від 22.09.2015р. про завищення від'ємного значення податку на додану вартість у сумі 18365грн. /т.1 а.с.11, 12/

Задовольняючи позов суд першої інстанції погодився з обґрунтуванням позивача щодо невідповідності оформлення відповідачем письмового запиту щодо надання інформації, крім цього, вважав, що відповідачем порушений порядок ознайомлення товариства з наказом про призначення позапланової документальної перевірки, внаслідок чого прийняв рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи судова колегія приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною першою пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

В силу вимог частини третьої статті цього ж пункту письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Втім, як встановлено судом першої інстанції у поданому запиті податковим органом не наведено підстав його направлення платнику податків. Посилання апелянта на перевірку ТОВ «Край-Інвест» на момент направлення письмового запиту є передчасним, оскільки документальна електронна перевірка ТОВ «Край-Інвест» була в стадії проведення, і тільки 04.08.2015р. була винесена узагальнена податкова інформація щодо ТОВ «Край-Інвест».

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписи п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 вказаного Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України визначено, що підставою для проведення перевірки є наслідки перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Крім того, хоча п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України і визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, що передбачене пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, а відтак з відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Відповідно ж до частини шостої пункту 73.3 статті 73 ПК платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом десяти днів з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

А відтак відмова платника надати відповідь на спірний запит з причин незазначення у ньому підстав його направлення не можна розцінювати як обставину, з якою підпункт 78.1.4 пункту 78 статті 78 ПК пов'язує можливість призначення документальної позапланової перевірки платника, що свідчить про незаконність оспорюваного наказу.

Крім цього, апелянт посилається на те, що метою проведення перевірки було виявлення факту здійснення фінансово-господарських операцій між ТОВ «Край-Інвест» та ТОВ «Укркур'єр» за період з 01.12.2014р. по 31.05.2015р., а саме: аналізом поданої податкової звітності за перевіряємий період позивачем встановлено включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного періоду, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним деклараціям з ПДВ, саме - ТОВ «Край-Інвест» в березня 2015 року на суму ПДВ 290705,03грн.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуг зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 зазначеного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На підтвердження реальності фінансово-господарських операцій з ТОВ «Край-Інвест» позивачем надані до суду первинні документи: договори про надання послуг; витяг з реєстру платників податків ПДВ ТОВ «Край-Інвест»; наказ по ТОВ «Край-Інвест» про призначення директора від 06.12.2014р.; рахунки - фактури; акти здачі - прийняття робіт (надання послуг); накладні переданих відправлень; реєстри переданих відправлень для доставки. /т.2 а.с.2-220/

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його контрагент на час укладання спірних правочинів, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що ТОВ «Укркур'єр» надало суду підтвердження фактичного здійснення господарських операції щодо надання послуг позивачем його контрагенту, а також про добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті.

Таким чином, позивачем у відповідності до вимог п.198.1. п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України віднесено до складу податкового кредиту податок, сплачений в ціні отриманих послуг, оформлених належним чином та отриманих підприємством, що на момент здійснення господарської діяльності мало статус платника податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам справи та чинному законодавству висновок апелянта про порушення позивачем п. 198.2. ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.94 КАС України та відстрочена апелянту, згідно з ст.88 КАС України, сплата судового збору до ухвалення судового рішення у справі за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись, ст.ст. 94, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Держаної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Держаної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок №1008, отримувач коштів: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір у сумі 7043 (сім тисяч сорок три) грн. 30 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія