Справа № 802/378/16-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/378/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка Миколи Анатолійовича,

представника позивача: Томенка Р.В.,

представника відповідача: Кіся С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлянафтозбут" до Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Поділлянафтозбут" (далі - ТОВ "Поділлянафтозбут", позивач) з адміністративним позовом до Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Крижопільської ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно з висновками проведеної камеральної перевірки щодо своєчасності сплати акцизного податку ТОВ "Поділлянафтозбут", результати якої оформлено акт № 50/02-19/39843507 від 24.02.2016, податковим органом встановлено порушення товариством термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з акцизного податку протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 ПК України. В зв'язку з чим, податковим органом щодо позивача винесено податкове повідомлення - рішення № 000155219 від 15.03.2016, яким за затримку на 29 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 146470,10 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 14647,01 грн.

З таким рішенням позивач не погоджується, вказуючи, що сплата грошового зобов'язання з акцизного податку за вересень 2015 року відбулась своєчасно, а тому рішення податкового органу щодо зобов'язання сплатити штраф, на думку позивача, є необґрунтованим та незаконним і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях на позов, та обґрунтовуючи свою позицію тим, що на момент прийняття оскаржуваного рішення мало місце порушення з боку позивача податкового законодавства, а саме строків сплати узгодженого грошового зобов'язання з акцизного податку, відповідно, й наявні були підстави для застосовування штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

24.02.2016 посадовими особами Крижопільської ОДПІ проведено камеральну перевірку своєчасності сплати акцизного податку товариством з обмеженою відповідальністю "Поділлянафтозбут", за результатом якої складено акт №50/02-19/39843507 від 24.02.2016.

Проведенною перевіркою встановлено порушення товариством термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з акцизного податку протягом строків, встановлених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України ( а.с. 25-27 ).

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач 01.03.2016 надіслав на адресу Крижопільської ОДПІ заперечення ( а.с. 28-29 ), які, згідно наданої податковим органом відповіді від 11.03.2016 за №190/7/152, залишені без задоволення, та підтверджено порушення ТОВ "Поділлянафтозбут" за період з 01.09.2015 по 31.12.2015 термінів сплати грошового зобов'язання з акцизного податку ( а.с. 30-33 ).

На підставі зазначеного акту перевірки 15 березня 2016 року Крижопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення - рішення №000155219, яким ТОВ "Поділлянафтозбут" за затримку на 29 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 146470,10 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 14647,01 грн. ( а.с. 8 - 9).

Позивач, вважаючи зазначене податкове повідомлення - рішення необґрунтованим та протиправним, звернувся до суду з позовом про його оскарження.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до пункту 57.3 цієї ж статті у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як зазначено в поданих відповідачем запереченнях, що узгоджується з висновком відображеним в акті камеральної перевірки, в ході розгляду матеріалів щодо своєчасності сплати ТОВ "Поділлянафтозбут" самостійно визначеного грошового зобов'язання по коду КОАТУУ 523982600 Липівської сільської Ради (рахунок 0539) з акцизного податку протягом строків, визначених п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, за вересень 2015 року в сумі 73235,00 грн. згідно "Декларації акцизного податку" (реєстраційний номер від 18.11.2015 №) встановлено, що платником податків надано копію платіжного доручення від 29 жовтня 2015 року №141 на суму 73235,42 грн. та № 151 від 30 жовтня 2015 року на суму 50,00 грн. Проте, згідно з наданим дорученням №141 від 29 жовтня 2015 року сума 73235,42 грн. самостійно визначеного грошового зобов'язання по акцизному податку перерахована на рахунок № 0525 УК у Томашпільському районі ( смт. Томашпіль ) Томашпільської селищної Ради, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2015 року в позивача виникла недоїмка в сумі 73235,00 грн.

Згідно з пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Керуючись наведеною нормою та враховуючи наявність простроченої сплати грошового зобовязання на належний рахунок, податковий орган і застосував до позивача штрафну санкцію.

Разом з тим, вирішуючи даний спір суд враховує наступні обставини.

Судом встановлено, що ТОВ "Поділлянафтозбут", на виконання п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 та п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, 19.10.2015 сформовано звітну декларацію акцизного податку за вересень 2015 року (а.с. 10-22), яка того ж дня отримана Крижопільською ОДПІ (Томашпільське відділення), про що свідчить квитанція №2 від 19.10.2015 ( а.с. 24 ). В зазначеній декларації ( додаток № 6 до декларації ) платником податків наведено розрахунок акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, із визначенням суми податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, яка складає 73235,00 грн.

Зазначена сума податкового зобов'язання була перерахована позивачем на рахунок №0525 УК у Томашпільському районі ( смт. Томашпіль ) ( а.с. 34-35 ), що підтверджується платіжними дорученнями від 29.10.2015 №141 на суму 73235,42 грн. та від 30.10.2015 №151 на суму 50,00 грн. Проте, у зазначених платіжних дорученнях позивачем помилково замість реквізитів рахунку Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області було зазначено реквізити Томашпільської селищної ради.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, після встановлення помилковості зазначення реквізитів Томашпільської селищної ради, замість Липівської сільської ради Томашпільського району, ТОВ "Поділлянафтозбут" звернулось до відповідача з листом від 27.11.2015 (вих. №23), в якому просило помилково зараховані на рахунок №0525 акцизного податку підакцизних товарів смт. Томашпіль Томашпільського району кошти, перераховані платіжними дорученнями №141 на суму 73235,42 грн. та №151 від 30.10.2015 року в сумі 50,00 грн., перерахувати на рахунок акцизного податку підакцизних товарів Липівської сільської ради Томашпільського району номер рахунку 0539 ( а.с. 36 ).

Однак, зазначені обставини та вчинені позивачем на виправлення допущеної помилки дії відповідачем під час проведення камеральної перевірки до уваги не були взяті, та, як наслідок, зроблено висновок про недотримання товариством встановлених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України строків сплати акцизного податку, в зв'язку з чим винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

З наведених вище норм Податкового кодексу, зокрема п. 57.1 ст. 57, п. 126.1 ст. 126 ПК України, вбачається, що за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спору; далі - БК) акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що зараховується до бюджетів об'єднаних територіальних громад, міських бюджетів належить до доходів загального фонду місцевих бюджетів.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина перша статті 43 БК).

Згідно з ч.5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету ( ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України).

Ввідповідно до ч. 5 ст. 78 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (у редакції від 23.07.2015 чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідно до розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 року за №594/6882, єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Згідно п.2.1 розділу 2 зазначеного Положення єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що 29.10.2015 - у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, позивач здійснив оплату податкового зобов'язання в сумі 73235,40 грн. до бюджету, проте помилково у платіжному дорученні № 141 зазначив рахунок Томашпільської селищної ради замість розрахункового рахунку Липівської сільської ради Томашпільського району, та виявивши зазначену помилку вчинив дії щодо її виправлення, що підтверджується надісланим до Крижопільської ОДПІ листом від 27.11.2015 (вих. №23) з проханням перерахувати на вірний рахунок кошти, сплачені помилково на інший рахунок.

Суд зауважує, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, має кваліфікуватись як дія, хоча і помилкова.

Вище наведене свідчить, що позивачем вчинялись дії спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК. Проте, допущення позивачем помилки при вчиненні відповідних дій та намагання виправлення відповідної помилки, на переконання суду, свідчить про добросовісність платника податків. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК.

А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 статті 126 ПК України штрафних ( фінансових )санкцій.

Вищенаведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 року в справі № 21-3920а15 та в постанові від 16 червня 2015 року в справі №21-377а15.

Згідно з частиною 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, виходячи з встановлених обставин справи, суд не вбачає.

Відповідно до положень статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні справи суд також керувався принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 23 липня 2002 року у справі " Компанія "Вестберга таксі Актіеболаг" та Вулич проти Швеції " в пункті 110 якого суд зазначив, що " ... адміністративні суду, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління ".

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість вимог позивача та оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про відсутність у відповідача підстав для застосування штрафних санкцій до позивача, відповідно податкове повідомлення - рішення №000155219 від 15.03.2016, прийняте Крижопільською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області, підлягає скасуванню, а адміністративний позов - задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №000155219 від 15.03.2016, прийняте Крижопільською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлянафтозбут".

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлянафтозбут" ( ) понесені судові витрати (судовий збір) в сумі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна