Справа № 2-а-300/10
Суддя: Цибенко І. В.
Дата ухвалення: 2010-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-300/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 р. м.Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова В складі:

головуючого судді Цибенко І.В.,

секретаря Боргамин К.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду Украйні, в Новозаводському районі м. Чернігова про зобов'язання нарахування недоплаченої щомісячної державної Соціальної допомоги, як дитині війни та визнання дій неправомірними,

встановив:

04.01.2010 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про визнання незаконною бездіяльності щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2008 рік протиправною, зобов'язання нарахувати щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2008 рік в сумі 1737 гривень 90 копійок. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посилається, що Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня - 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня - 482 грн.. з 01 жовтня - 498 грн. Таким чином, сума невиплаченої державної соціальної допомоги за 2008 рік складає 1737 гривень 90 копійок. Зазначає, що рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»», якими обмежуються виплати «дітям війни».

Представник відповідача надав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову. Посилається, що в 2008 році підвищення до пенсії виплачувалось в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» і постановою Кабінету Міністрів(України № 530 від 28.05.2008 року і в межах фінансування.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має пільги визначені ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується посвідченням № 136953 (а.с.6).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, ідо мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Згідно п. 41 розділу II 'Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законІЕ, шо визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковий для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 22 травня 2008 року.

Згідно частини 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про розмір пенсії та отримуваної щомісячної соціальної державної допомоги позивачу було відомо з 01.01.2008 року, оскільки позивач отримував пенсію у встановленому розмірі щомісячно, однак до сулу адміністративну позовну заяву подано лише 04.01.2010 року (а.с.5), пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Позивачка в своєму адміністративному позові не заявляє клопотання про поновлення чи продовження пропущеного строку звернення до суду, не надає жодного доказу звернення до відповідача щодо відновлення його порушеного права на захист його прав, свобод чи інтересів. Таким чином, суд вважає, що відсутні поважні причини пропущення позивачкою строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В своїх письмових запереченнях представник відповідача наполягав на відмові у задоволені адміністративного позову в частині позовних вимог, за період, який передує річному строку звернення з адміністративним позовом в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні, вимоги позивачки в частині визнання дій відповідача неправомірними (незаконними), зобов'язання відповідача вчинити перерахунок підвищення до пенсії позивачі відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що вказане Рішення Конституційним Судом України було винесено 22.05.2008 р. та що позивачка пропустила без поважних причин процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування та невиплати позивачу доплати до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р.

Враховуючи викладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова слід відмовити.

Керуючись п.10 ч.1 ст.З, ст.ст. 99, 100, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, суд -

Постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни- відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова І.В. Цибенко