Справа № 541/646/16-а
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/646/16-а
Провадження № 2-а/541/25/2016
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Куцин В.М.,

при секретарі Борисенко М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження, реєстраційний номер 1707002 від 23.02.2005 року у вигляді арешту житлового будинку розташованого за адресою місто Миргород провулок Багачанський №19 належного на праві власності ОСОБА_1, внесене Першою Миргородською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі без номера від 18.07.2003року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою місто Миргород провулок Багачанський, 19, що підтверджується довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» №158 від 03.03.2016 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.04.2001 року виданого державним нотаріусом Першої Миргородської Державної нотаріальної контори.

На даний час у нього виникла необхідність подарувати належний йому будинок. У звязку з чим він 11 березня 2016 року звернувся до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 для посвідчення договору дарування, але договір нотаріально посвідчений не був, у звязку з накладенням арешту та заборони відчуження на належний позивачу будинок.

На підтвердження даної обставини в органах нотаріату він отримав ОСОБА_3 з Єдиного реєстру заборон відчужень та дізнався, що арешт накладено Державною виконавчою службою у Миргородському районі на підставі постанови без номера від 18.07.2003 року на будинок №19 по провулку Багачанський власником якого є ОСОБА_4. Після того, як він дізнався, що на будинок накладено арешт звернувся до ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції з проханням зняти арешт, однак в задоволенні заяви йому було відмовлено, у звязку з знищенням реєстрів завершених виконавчих проваджень за 2008-2015 року, зясувати стан виконавчого провадження та надати інформацію щодо накладення арешту на майно боржника - неможливо. Разом з тим виконавчою службою повідомлено позивача, що на даний час виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 на виконанні не перебувають. Відомості щодо накладення чи зняття арешту з майна ОСОБА_1 у Відділі ДВС станом на 14.03.2016 року відсутні. Таким чином, йому фактично було відмовлено у вирішенні питання щодо зняття арешту з майна, в звязку з чим він змушений звернутися до суду .

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він у будинку №19 по провулку Багачанському проживає все своє життя. Після смерті матері успадкував будинок та зареєстрував своє право власності в установленому порядку. Він мав намір подарувати свій будинок, і нотаріус йому повідомив, що на будинок накладений арешт виконавчою службою, при цьому вказано, що власником будинку є ОСОБА_4. який ніколи в його будинку не проживав і не був власником. Оскільки накладення арешту є безпідставним, перешкоджає йому розпорядитись власним майном, просив скасувати арешт та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Представник відповідача, Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, заявлені позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що прийняття рішення про скасування арешту є єдино можливим способом захисту прав позивача, оскільки відповідач позбавлений можливості скасувати арешт майна. Однак вважав, що судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача, оскілки вина ВДВС у порушенні прав позивача відсутня.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Миргородської виконавчої служби без номера від 18.07.2003 року накладено арешт на будинок №19 по провулку Багачанському в місті Миргород, який внесений до Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна 23.02.2005 року. Згідно даних реєстру власником будинку вказаний ОСОБА_4 (а.с.6).

Власником житлового будинку, який розташований за адресою місто Миргород провулок Багачанський,19 є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.2001 року виданого державним нотаріусом Першої Миргородської Державної нотаріальної контори ОСОБА_6, що підтверджується вказаним свідоцтвом та довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» №158 від 03.03.2016 року (а.с.4,5).

Згідно даних домової книги житлового будинку№19 по провулку Багачанський міста Миргород, оглянутої судом, ОСОБА_4 у вказаному будинку зареєстрованим ніколи не значився і не значиться на даний час.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 23.02.2005 року Першою Миргородською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт житлового будинку №19 по провулку Багачанському в місті Миргород, що належить ОСОБА_4 А, на підставі постанови від 18.07.2003 року виданої Миргородською виконавчою службою (а.с.6).

За повідомленнями ВДВС Миргородського МРУЮ від 14.03.2016 року виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 на виконанні ВДВС Миргородського МРУЮ не перебувають. Відомості щодо накладення чи зняття арешту з майна ОСОБА_1 у Відділі ДВС станом на 14.03.2016 року відсутні (а.с.17). В той час як на виконанні з 2003 року по даний час перебували і перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 боргу (а.с.15,16).

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Оскільки виконавче провадження щодо позивача завершено, немає підстав для збереження арешту.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Оскільки в ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачем безпідставно, в супереч вимог ст.41 Конституції України, накладено арешт на житловий будинок позивача ОСОБА_1, що позбавляє останнього права вільно володіти та розпоряджатися власним майном, тому з метою захисту прав власника майна необхідно задовольнити позов, скасувавши в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження, реєстраційний номер 1707002 від 23.02.2005 року, у вигляді арешту будинку за адресою м. Миргород провулок Багачанський,19 належного на праві власності ОСОБА_1 внесене Першою Миргородською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Миргородської виконавчої служби без номера від 18.07.2003 року .

Відповідно до ч.1ст.94 КАС України судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

В звязку з задоволенням позову, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ВДВС Миргородського МРУЮ, тому на думку суду не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про безпідставність заяви позивача про стягнення на його користь витрат з відповідача, оскільки вони суперечать позиції Верховного Суду України викладеній 08 грудня 2015 року в додатковій постанові по заяві Публічного акціонерного товариства «Український графіт» про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 94, 162, 181 КАС України, ст.41 Конституції України, ст. 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження реєстраційний номер 1707002 від 23.02.2005 року у вигляді арешту будинку за адресою м. Миргород провулок Багачанський,19, власник згідно запису ОСОБА_4( належного на праві власності ОСОБА_1), внесене Першою Миргородською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Миргородської виконавчої служби без номера від 18.07.2003 року .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови з одночасним направленням копії апеляції в апеляційну інстанцію.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний судом 23.04.2016 року.

Суддя ОСОБА_3