Справа № 802/2761/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2761/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

27 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Цибко В.В.

прокурора - Клименко Д.С.

представника третьої особи - Шпінь Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Розвиток" про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом щодо визнання незаконною та скасування відмови Головного управління Держземагенства у Вінницькій області стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства та зобов'язання відповідача надати в місячний термін вказаний дозвіл.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В ході оскарження позивачем рішення суду першої інстанції, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року скасовано постанову Вінницького окружного адмінстративного суду від 13 серпня 2014 року. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково, визнано незаконною та скасовано відмову Головного управління Держземагенства у Вінницькій області №31-2-0.3-5368/2-14 від 16.06.2014 року; зобов'язано Головне управління Держземагенства у Вінницькій області прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га, що знаходиться на території Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області за межами населеного пункту Степанівка для ведення особистого селянського господарства, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Прокуратура Вінницької області звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, мотивуючи останню тим, що відповідача зобов'язано надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні іншої особи відповідно до договору оренди землі. Також, прокурором було звернено увагу на те, що зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу є втручанням у внутрішню компетенцію органу державної влади, та на те, що до участі в розгляді справи не залучено особу, якій належить спірна земельна ділянка.

Суд касаційної інстанції ухвалою від 18 лютого 2016 року касаційну скаргу Прокуратури Вінницької області задовольнив частково, скасувавши постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року та направивши справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

09 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом прийнято до свого провадження.

Ухвалою від 13 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Розвиток".

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в ній, просив її задоволити, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року скасувати, прийнявши нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор проти доводів апеляційної скарги позивача заперечив та просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи заперечила проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, прокурора, представників відповідача та третьої особи, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17 квітня 2014 року позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

У відповідь на вказане клопотання позивача Головне управління Держземагенства у Вінницькій області листом № 31-2-0.3-5368/2-14 від 16 червня 2014 року повідомило, що земельна ділянка, вказана позивачем у графічних матеріалах, є складовою частиною земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0012, яка в свою чергу перебуває в оренді КП «Розвиток» та на разі вживаються заходи щодо поновлення договору оренди землі. Разом із тим, позивачу запропоновано надати згоду КП «Розвиток» на вилучення з його користування земельної ділянки площею 2 га.

04 березня 2014 року КП «Розвиток» звернулось до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про поновлення договору оренди землі на території Степанівської сільської ради із земель резерву сільськогосподарського призначення, укладеного 08 листопада 2006 року між Теплицькою РДА та КП «Розвиток», зареєстрованого 26 лютого 2007 року за № 04 шляхом укладання додаткової угоди.

На підставі клопотання КП «Розвиток» та доданих до нього документів, Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області прийнято наказ від 13 серпня 2014 року № 2-2324/15-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі».

Вважаючи таку відмову протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертався до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 17 квітня 2014 року, в той час коли КП "Розвиток" вже користувалось вказаною земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі від 8 листопада 2006 року, а з огляду на положення частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі", останній має переважне право на вказану земельну ділянку.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства регулюється, зокрема, положеннями Земельного кодексу України (ЗК України).

Положеннями ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту наведених норм вбачається, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким центральним орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державне агентство земельних ресурсів України, яке діє відповідно до Положення, затвердженого указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 445/2011.

Позивач, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не заперечуючи факт використання КП "Розвиток" спірної земельної ділянки, зазначав, що станом на момент подачі ним клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою КП «Розвиток» вже не було землекористувачем спірної земельної ділянки, так як термін дії договору оренди останньої закінчився.

Судова колегія апеляційної інстанції, в розрізі здійсненого аналізу норм чиного законодавства, вказані обгрунтвання позивача вважає безпідставними та необгрунтованими, з огляду на таке.

Комунальне підприємство "Розвиток" відповідно до статті 4 Статуту підприємства має право орендувати приміщення, землю ставки та інші сільськогосподарські угіддя на договірній основі, згідно чинного законодавства.

Відповідно до договору оренди землі № 01 від 08 листопада 2006 року в оренду КП «Розвиток» передавалась земельна ділянка загальною площею 7,68 га із земель резервного фонду Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, термін дії якого скінчився 28 лютого 2012 року.

Розпорядженням Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області від 20 березня 2012 року надано дозвіл на поновлення дії договору оренди землі № 01 від 08 листопада 2006 року земельної ділянки терміном на 10 років Комунальному підприємству "Розвиток".

16 вересня 2014 року Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області укладено додаткову угоду № 680 до договору оренди землі від 08 листопада 2006 року з Комунальним підприємством "Розвиток", умовами якого визначено, що відповідно до розпорядження голови Теплицької районної державної адміністрації від 20 березня 2012 року № 188 "Про поновлення дії договору оренди землі на території Степанівської сільської ради комунальному підприємству "Розвиток" та наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 13 серпня 2014 року № 2-2324/15-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі" надано КП "Розвиток" в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 7,68 га із земель резервного фонду Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосопдарського виробництва.

В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 08 листопада 2006 року КП "Розвиток" продовжувало використовувати орендовану земельну ділянку, що була предметом вказаного договору оренди, та сплачувати за неї відповдну орендну плату.

Вказаний факт також не заперечувався позивачем, якому було відомо про використання КП "Розвиток" орендованої земельної ділянки протягом всього періоду після закінчення дії договору оренди землі № 01 від 08 листопада 2006 року.

Викладені обставини, були підтверджені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідними документами, зокрема наданими представником третьої особи Статутом КП "Розвиток", зареєстрованим Теплицькою районною державною адміністрацією Вінницької області 11.11.2003 року за № 429, розпорядженням Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області № 188 від 20 березня 2012 року "Про поновлення дії договору оренди землі на території Степанівської сільської ради КП "Розвиток" та Довідкою про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів Гайсинської ОДПІ (Теплицьке відділення) від 25 квітня 2016 року за № 596/180.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся з відповідним клопотанням стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області 17 квітня 2014 року, в той час як КП «Розвиток» звернулось з клопотанням про поновлення строку дії договору оренди землі 04 березня 2014 року, тобто раніше, ніж позивач.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують та не дають підстав вважати оскаржуване рішення Вінницького окружного адміністративного суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріалаьного чи процесуального права.

Що ж стосується вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати в місячний термін дозволу на розробку проекту земелустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, що знаходиться на полі № 4, то судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Зазначена стаття ЗК України надає відповідачу дискреційне (самостійне) право на вирішення кола питань в межах закону. В даному випадку дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.

За вказаних обставин, суд не вправі втручатись у такі повноваження і зобов'язувати відповідача дати дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки, що узгоджується, окрім іншого, з правовою позиціює Вищого адмністративного суду України, викледаній в ухвалі від 23 лютого 2016 року у спаві № К/800/2736.

Таким чином, з огляду на здійснений аналіз норм чинного законодавства, перевіривши доводи апеляційної скарги та відповідність висновків суду першої інстанції наявним матеріалам справи та наданим сторонами доказам, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 13 серпня 2014 року обгрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Окрім того, апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 квітня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.