Справа № 820/11874/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р.Справа № 820/11874/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представника відповдіача - Шамілової Л.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016р. по справі № 820/11874/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ і КО"

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТ і КО (далі по тексту - ТОВ «Опт і КО»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив суд скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.11.2014 року № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 р. по справі № 820/11874/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ і КО" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.11.2014 року № .

Стягнуто з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ і КО" ( 61085, м.Харків, вул. Астрономічна, б.35, корп. В, кв.1, ) судові витрати у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 р. по справі № 820/11874/15 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на лист Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області стверджує про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Елітстройбуд-2014» з огляду на відсутність у останнього необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності (основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів), ненадання контрагентом до перевірки документів щодо фінансово-господарської діяльності, відсутність підприємства-контрагента за місцем реєстрації. Крім того, вказує на відсутність у позивача документів, які б підтверджували транспортування товару від вказаного постачальника. Враховуючи викладене, вважає обґрунтованим висновок акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту за рахунок відносин із ТОВ «Елітстройбуд-2014» та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 р. замінено відповідача по справі - ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на його правонаступника - Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 р. по справі № 820/11874/15 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Вказує на належне оформлення первинних документів між ТОВ «Опт і КО» та ТОВ «Елітстройбуд-2014», відсутність взаємоузгоджених зловмисних дій між позивачем та його контрагентом, направлених на заниження податку на додану вартість. Вказує, що Податковим кодексом України не зобов'язано платника податків, в даному випадку позивача, нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентом. Враховуючи викладене, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесене необґрунтовано, та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТ І КО" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації, набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 37658214, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Фахівцем ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ОПТ І КО" (), з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та подальшого ланцюга постачання.

За результатами перевірки складений акт від 03.11.2014 року № 6292/20-31-22-03-07/37658214 (т.1, а.с.14-40), яким зафіксовано порушення позивачем вимог ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого платником завищено суму податкового кредиту з ПДВ у загальній сумі 32716 грн. по податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року, що призвело до заниження відповідної суми податку на додану вартість.

На підставі наведених висновків акту перевірки ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2014 року № , яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 49074,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 32716,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями ( штрафами) - 16358,00 грн. (т.1, а.с. 41).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням - рішенням, ТОВ «Опт і КО» подало до Головного управління Міндоходів у Харківській області скаргу від 03.12.2014 року № 0312/1 (т.1, а.с. 42-49).

Рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 11.12.2014 року № 258/10/20-40-10-04-17 було продовжено строк розгляду скарги позивача до 28.01.2015 року включно (т.1, а.с.50), однак, на час розгляду справи судом остаточне рішення за скаргою позивача прийнято не було.

Скориставшись правом, закріпленим у п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України, позивач звернувся до суду з даним позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення від 21.11.2014 року № .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх правомірності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з пп. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила обчислення розміру податкового кредиту з податку на додану вартість у регламентовані пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, яким передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Як встановлено пунктом 198.3 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час формування податкового кредиту) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Нормами п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент складення податкових накладних) встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.201.2 ст.201 ПК України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, зареєстровані у ЄРПН, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок про завищення позивачем податкового кредиту відповідачем зроблено виходячи з твердження про відсутність реального характеру господарських операцій між ТОВ «Опт і КО» та його контрагентом ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014".

У свою чергу, таке твердження відповідачем обґрунтовується з посиланням на податкову інформацію іншого податкового органу відносно контрагента позивача - ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014", а саме лист Вишгородської ОДПІ ГУМ у Київській області "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за травень, липень 2014 року" від 19.09.2014 року № 140/10-08-22-01/39174820 (т.1, а.с. 81-85), а також відсутність первинної документації щодо транспортування ТМЦ до позивача від вказаного постачальника.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що між позивачем та ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" 07.07.2014 року та 14.07.2014 року було укладено усні договори на поставку товару - комп'ютерних комплектуючих.

Згідно з договором від 07.07.2014 року на адресу ТОВ "ОПТ і КО" постачальником були виписані податкова накладна № 42 від 07.07.2014 року на суму 132227,26 грн., у т.ч. ПДВ 22046,21 грн., видаткова накладна № 707/020 від 07.07.2014 року, рахунок на оплату № 0707/020 від 07.07.2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи (т.1, а.с. 51-54, 61-64).

На виконання умов договору від 14.07.2014 року на адресу ТОВ "ОПТ і КО" його контрагентом були виписані податкова накладна № 81 від 14.07.2014 року на суму 64017,18 грн., у т.ч. ПДВ 10669,53 грн., видаткова накладна № 1407/020 від 14.07.2014 року, рахунок на оплату № 1407/020 від 14.07.2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи (т.1, а.с. 55-56, 59-60, 65-67).

За вказаними накладними ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" поставив товар власними силами через служби кур'єрської доставки у т.ч. "Нової пошти", а ТОВ "ОПТ і КО" прийняв і оплатив товар, у безготівковій формі платіжними дорученнями № 377 від 16.07.2014 року та № 403 від 25.04.2014 року, що вбачається з банківської виписки по особовому рахунку (т.1, а.с.68-70).

При цьому, ТМЦ від ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" були отримані за рахунками - фактурами № 0707/020 від 07.07.2014 року та № 1407/020 від 14.07.2014 року директором ТОВ "ОПТ і КО" згідно з довіреностями № 206 від 07.07.2014 року та № 216 від 14.07.2014 року, виписаними на його ім'я (т.3, а.с. 49-50).

Отриманий від контрагента товар було оприбутковано в офісному приміщенні за адресою : м.Харків, пр.Московський,199-Б, на 8 поверсі "Лит К-12", про що свідчить наявна в матеріалах справи копія оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 за липень 2014 року (т.3, а.с. 24-48).

Вказане офісне приміщення ТОВ «Опт і КО» орендує у ФОП Ву И Хоа, що підтверджується договором суборенди нежитлових приміщень від 20.08.2013 року № В-38/11-13/СГ-ХА, додатком до цього договору та актами прийому - передачі, копії яких надано до матеріалів справи (т.3, а.с. 51-63).

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено в суді апеляційної інстанції та не заперечується відповідачем по справі, що податкові накладні № 42 від 07.07.2014 року та № 81 від 14.07.2014 року зареєстровані в ЄРПН (т.1, а.с.116 зворот - 117).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ТОВ "Опт і КО» та ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014", вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено та не заперечується відповідачем по справі, що товар був придбаний безпосередньо для продажу під замовлення третіх осіб.

При цьому, оскільки ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" поставив товар власними силами через служби кур'єрської доставки у т.ч. "Нової пошти", то, з урахуванням п.94 Правил надання послуг електронного зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, не було надано доказів транспортування, оскільки конкретного документа, який підтверджує факт передачі поштового відправлення від оператора поштового зв'язку одержувачу, чинним законодавством не передбачено. Придбаний у контрагента товар - комп'ютерні комплектуючі, мають дрібний вигляд, а тому зберігались у коробках в офісному приміщенні, що орендує позивач, оскільки умови та строки зберігання такого товару не потребують наявності складських приміщень.

Колегія суддів відмічає, що відповідачем встановлено та самостійно зазначено в акті перевірки (аркуш 16 акту), що доставка товару позивачеві проводиться за рахунок та силами постачальників (Нова пошта, Делівері та інші компанії-перевізники) та покупців, що, у свою чергу, свідчить про отримання позивачем ТМЦ від постачальників без складення товарно-транспортної накладної.

Разом з тим, відповідач, встановивши, що позивачеві товари доставляються вказаними приватними операторами поштового зв'язку, робить висновок про відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, складання яких передбачено Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568 (далі по тексту - Правила).

Як вбачається із преамбули наказу Мінтрансу від 14.10.1997 р. № 363 "Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні", затверджені цим наказом, розроблені у виконання цілого ряду державних документів, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів, захисту їх від розкрадання, безпеки пасажирів на транспорті, боротьби зі злочинністю.

Дотримання Правил № 363, зокрема, вимоги про наявність ТТН під час перевезення вантажів є обов'язковим для перевізників. За їх порушення останні можуть бути притягнуті до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт у процесі виконання перевезень вантажів.

Таким чином, Правила № 363, розроблені Міністерством транспорту України, стосуються, перш за все, порядку здійснення перевезень і не встановлюють правила ведення бухгалтерського й податкового обліку підприємств, які є відправниками вантажу й вантажоодержувачами.

Зі змісту Правил № 363 вбачається, що товарно-транспортні накладні є документами, що регламентують взаємини перевізника й замовника як учасників транспортного процесу, і слугують, перш за все, для обліку витрат паливно-мастильних матеріалів та інших транспортних ресурсів.

В той же час, як зазначалось вище, в даному випадку позивачем сформовано податковий кредит не з вартості транспортних послуг, підставою для обліку яких є товарно-транспортна накладна, а з вартості придбаного і перевезеного товару, а тому відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для позбавлення права позивача на віднесення вартості придбаного товару до складу податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Опт і КО» товарно-транспортних накладних щодо перевезення товару від ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, в подальшому товар, отриманий від ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014", позивачем було реалізовано ТОВ "Естейт-менеджмент", ТОВ "Ера Електроніки", ФОП ОСОБА_3, ТОВ "57 Харків", ТОВ "Техекс-газ", ТОВ "Прадо", ФОП ОСОБА_4, ПАТ "ХМЗ "Світло Шахтаря", ТОВ "Енергосірвіс ПМК", ТОВ "Кисет", ТОВ "Ядро Електроніка", ТОВ "Грейда", ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Харків Екоресурс", ТОВ "Алестар", ТОВ "ХЗБМ Астор", ТОВ "НТО Хелп", ПРАТ "Вовчоярський Кар'єр", ТОВ "ВО Харків", ТОВ "Асс-Поліграфпак", ТОВ "Томаш", ПП "Вітайм груп", ТОВ "Люкс перевозки",ТОВ "Паркінг +", ТОВ "БСМ-Лайн сервіс", ТОВ "ТК Валор", ТОВ "Комп'ютери-Д", ПФ "Олімп", ФОП ОСОБА_5, ПП "Магнат-Трейд", ФОП ОСОБА_6, ТОВ "Джи файв холдинг укр." які сплатили суму отриманого товару від ТОВ "ОПТ і КО" згідно виписаних позивачем рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних, та були отримані кінцевими покупцями на підставі довіреностей, копії яких наявні в матеріалах справи (т.1, а.с.125-250, т.2, а.с.1- 250, т.3, а.с. 1-18).

У звіті продажу, наданому позивачем до матеріалів справи, зазначений рух товару у повному обсязі (т.1, а.с.86-96)

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи копії сертифікатів та декларацій відповідності, висновку державної санітарно - епідеміологічної експертизи на комп'ютерні комплектуючі, придбані у ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014", що у свою чергу свідчить про реальність господарських операцій з поставки цих ТМЦ позивачеві (т.3, а.с.64-73).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах справи копіями первинних документів повністю підтверджується реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Елітстройбуд-2014», а товари, придбані у вказаного контрагента, були використані ТОВ «Опт і КО» в межах здійснення власної фінансово-господарської діяльності.

З приводу доводів відповідача в обґрунтування висновку про неможливість підтвердження реальності здійснення операцій з придбання товару позивачем у вищевказаного постачальника на лист Вишгородської ОДПІ ГУМ у Київській області від 19.09.2014 року № 140/10-08-22-01/39174820 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за травень, липень 2014 року", колегія суддів зазначає наступне.

З системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за N 34/18772 (далі по тексту - Порядок № 984), чинного на час проведення перевірки, випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або листі про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що лист Вишгородської ОДПІ ГУМ у Київській області "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" ( ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за травень, липень 2014 року" від 19.09.2014 року № 140/10-08-22-01/39174820, на який посилається відповідач в акті перевірки ТОВ «Опт і КО», не є належним та допустимим доказом безтоварності господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.

Крім того, з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо з ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" станом на 29.01.2016 року (т.3, а.с. 74-76) вбачається, що підприємство знаходиться за адресою: 07330, Київська обл., Вишгородський район, смт Димер, вул. Революції, 163, пройшло процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з 09.04.2014 року, відомостей щодо його перебування у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, припинення немає.

Дані витягу спростовують висновки, викладені в листі Вишгородської ОДПІ ГУМ у Київській області "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ЕЛІТСТРОЙБУД-2014" ( ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за травень, липень 2014 року" від 19.09.2014 року № 140/10-08-22-01/39174820, щодо відсутності вказаного контрагента позивача за податковою адресою та як наслідок - нереальності вчинених із позивачем правочинів.

Згідно з п. 6 Порядку № 984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до п. 5. 2. Порядку № 984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожними відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово - господарської діяльності та господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення.

Колегія суддів відмічає, що з акту перевірки не вбачається порушень податкового законодавства власне ТОВ «Опт і КО». Відповідачем не викладено в акті зауважень з приводу оформлення первинних документів, наданих позивачем до перевірки, або помилкового тлумачення позивачем певних норм податкового законодавства.

Єдиною підставою для висновку про завищення позивачем податкового кредиту є твердження відповідача про відсутність у позивача права на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по відносинам із ТОВ «Елітстройбуд-2014», оскільки усі правочини, вчинені цим підприємством, відповідач вважає безтоварними та такими, що не створюють об'єкту оподаткування податком на додану вартість.

Разом з тим, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «Опт і КО», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг).

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій із ТОВ «Елітстройбуд-2014» в розмірі 32716 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.11.2014 року № про збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 49074 грн., у т.ч. за основним платежем - 32716 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 16358 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору складає 1,5% розміру позовних вимог, однак, не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року по справі № 820/11874/15, становить 1339 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016р. по справі № 820/11874/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Чернишевська, 41, ) на користь державного бюджету на реквізити : отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173, судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26.04.2016 р.