Справа № 591/3920/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25 квітня 2016 р. Справа № 591/3920/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бенедик А.П.
Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.
за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16.07.2015р. по справі №591/3920/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправною бездіяльності дій суб`єкта владних повноважень,зобов`язання вчинити дії,
За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Зарічного районного суду м. Суми від 16.07.2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Скасовано постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16.07.2015р. по справі №591/3920/15-а.
Прийнято нову постанову, якою частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності дій суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про винесення додаткового судового рішення по справі, яким зобов`язати відповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області при перерахунку пенсії позивача врахувати примію у розмірі 10 % від посадового окладу у розмірі 1460 грн. з 1.01.2015 р.
В обґрунтування заяви вказує, що винесення додаткового судового рішення необхідно для вірного виконання судового рішення. Зазначив, що судовим рішенням позивачу було відмовлено в застосуванні премії у розмірі 90 % посадового окладу, але зазначено, що розмір премії у 10% який ГУ ПФУ в Сумській області враховує при виплаті та нарахуванні пенсії позивачу, відповідає розміру, встановленому постановою КМУ №1294, а тому підстави для нарахування премії позивачу у розмірі 90% відсутні. На думку позивача, у постанові не було звернуто увагу, що відповідач нараховував премію в розмірі 10 % від посадового окладу 1200.00 грн. який був чинним до серпня 2008 року, а не від чинного посадового окладу, що складає 1460.00 грн. В резолютивній частині постанови премія в числі обов`язкових додаткових видів грошового забезпечення прямо не вказана, що на думку позивача, дало змогу відповідачу провести нарахування розміру премії від розміру посадового окладу який існував до серпня 2008 року, а саме від окладу 1200.00 грн. що складає 120.00 грн. а не 146.00 грн. від чинного окладу 1460.00 грн. Крім того вказує, що судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідач надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС Ураїни).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.
У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається із вказаної статті, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (третьої особи), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.
З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не додаткових судових рішень.
Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного України Про судове рішення в адміністративній справі від 20.05.2013 року № 7 зазначено, що за правилами статті 168 КАС України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 КАС України.
Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.
Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що мотивувальна та резолютивна частини постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015 року викладені чітко та зрозуміло, позовні вимоги вирішені в повному обсязі.
Так, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції виходила з того, що розмір премії 10%, який ГУ ПФУ у Сумській області враховує при виплаті та нарахуванні пенсії позивачу відповідає розміру, встановленому постановою КМУ №1294, а тому підстави для нарахування премії позивачу у розмірі 90% відсутні.
Незгода позивача із діями відповідача щодо проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, у т.ч. щодо її розміру, не є підставою для ухвалення додаткового судового рішення по справі.
З системного аналізу положень ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, слідує, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.
Таким чином, оскільки функція визначення конкретного розміру пенсійних виплат є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України, суд не має повноважень привласнювати такі функції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що лише після набрання законної сили судовим рішенням про зобов`язання провести перерахунок пенсії, у відповідача виникають підстави для вчинення певних дій з приводу його проведення, а у разі відмови або незгоди позивача з її розміром - судовий спір про законність вказаних дій.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених ст. 168 КАС України підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо зобов`язання відповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області при перерахунку пенсії позивача врахувати премію у розмірі 10 % від посадового окладу у розмірі 1460 грн. з 1.01.2015 р., а тому надана заява в цій частині задоволенню не підлягає.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що надана заява з приводу ухвалення додаткової постанови в частині розподілу судових витрат підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно частин 1 та 2 статті 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (стаття 161 КАС України).
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 94 КАС України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Бюджетним кодексом України встановлено, що рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Державною казначейською службою України (пункт 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення").
Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Частиною 7 статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно ч. 3 ст. 7 вищевказаного Закону, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.
У відповідності до п. 3 зазначеного Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну та у порядку черговості надходження виконавчих документів.
Згідно п. 16 Порядку, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, серед іншого, для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів.
Пунктом 17 Порядку визначено, що стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 7 цього Порядку, крім випадків, передбачених пунктом 23 цього Порядку.
В даному випадку колегія суддів зважає на приписи пункту 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, яким встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.
Відповідно до ч.1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову,чи постановити додаткову ухвалу якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, але не було вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за можливе ухвалити додаткову постанову, якою стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі викладеного, надана ОСОБА_1 заява підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 168, 195, 196, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України в особі УК у м. Сумах (Зарічний р-н) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 37 (тридцять сім) грн. 00 коп. згідно квитанції №2 від 02.06.2015 року, шляхом безспірного їх списання із рахунку № НОМЕР_2 .
Стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України в Червонозаводському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 18 (вісімнадцять) грн. 50 коп. згідно квитанції №1 від 31.07.2015 року, шляхом безспірного їх списання з рахунку № НОМЕР_3 .
В іншій частині заяву залишити без задоволення.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.
Повний текст додаткової постанови виготовлений 26.04.2016 р.