Справа № 319/448/16-а
Суддя: Солодовніков Р. С.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/448/16-а
Провадження №2-а/319/6/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Солодовніков Р.С., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 06 квітня 2016 року звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, управління) про визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця, зобов'язання управління здійснити перерахунок та призначити пенсію за віком з 24.02.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплати різницю між фактично отриманою та призначеною.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 10 листопада 2010 року вона перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію державного службовця, призначену відповідно до Запону України «Про державну службу». 24.02.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, що передують зверненню із заявою про перерахунок пенсії. Однак, управління у листі від 15.03.2016 р. №9/С-4 було зазначено, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має права. Позивачка посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу» просить задовольнити позов.

Представник відповідача надав заперечення проти позову, в якому зазначив, що ОСОБА_1 отримує пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» з 10.11.2010 р. На заяву про переведення з одного виду на інший від 24.02.2016 р. управлінням було відмовлено позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 було роз'яснено, що за умови доцільності та у відповідності до норм пункту 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на перехід з одного виду пенсії на інший. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу із зазначенням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. За результатами попереднього перерахунку з одного виду пенсії на інший відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.02.2016 р. про переведення з одного виду на інший зазначений перерахунок є недоцільним, оскільки суттєво зменшує розмір пенсії.

Судом встановлено, що ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області у цій справі від 07 квітня 2016 року за позовними вимогами ОСОБА_1 відкрито скорочене провадження.

Право позивача на оскарження бездіяльності відповідача, який згідно змісту п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, уповноважений державою на надання визначених Законом пільг, та визначено ст.ст.4,6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Предметом спору в даній справі є бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язана з виплатами, які є регулярними платежами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Статтями 71,72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 10 листопада 2010 року відповідачем відповідно до Закону України «Про державну службу» призначено пенсію за віком як державному службовцю на підставі Закону України «Про державну службу».

24.02.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, що передують зверненню із заявою про перерахунок пенсії (а.с. 12).

У відповіді від 15.03.2016 р. №8/С-4 на звернення ОСОБА_1 від 24.02.2016 р. було роз'яснено, що за умови доцільності та у відповідності до норм пункту 3 ст. 45 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на перехід з одного виду пенсії на інший. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу із зазначенням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. За результатами попереднього перерахунку з одного виду пенсії на інший відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.02.2016 р. про переведення з одного виду на інший зазначений перерахунок є недоцільним, оскільки суттєво зменшує розмір пенсії. (а.с. 13).

Із такою позицією відповідача суд не погоджується.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» вона звернулася вперше.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія державного службовця зазначеним Законом не передбачена.

Пенсія державного службовця - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком.

Враховуючи, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена пенсія державного службовця, в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Стосовно показника середньої заробітної плати по Україні, з врахуванням якого обчислюється пенсія за віком на загальних підставах, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно абзацу першого частини першої ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною другою статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2016 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2013-2015 роки.

Тобто, дані правовідносини, відповідають вимогам ч.1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, та вимогам частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Однак, ОСОБА_1 при зверненні за призначенням їй пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не надавала згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому суд приходить до висновку про те, що під час розрахунку пенсії позивача має враховуватись середня заробітна плата по України за 2013, 2014 та 2015 роки.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми суд вважає, що переведення особи з пенсії за віком за Законом України «Про державну службу» на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є переходом з одного виду пенсії на інший, та має бути оформлений, як перше призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме з приписів статті 40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 23 вересня 2015 року № К/800/40818/15, від 01 вересня 2015 року № К/800/66386/14, від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15, від 10 грудня 2015 року № К/800/33192/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, від 02.12.2015 року у справі № 193/1029/14-а, від 22 грудня 2015 року у справі № 193/1029/14-а, які відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків. Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність протиправних дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 зазначеного Закону та необхідності зобов'язання відповідача провести відповідне призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 зазначеного Закону.

Доводи відповідача з приводу відсутності підстав здійснення позивачу призначення пенсії, суд не приймає до уваги як безпідставні.

Суд зважує на положення ч.2 ст.19 Конституції України, які закріплюють те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.2,8-12,69,71,94,158-163,183-2,256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати противоправними дії Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком з 24.02.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Зобов'язати Куйбишевське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та призначити пенсію ОСОБА_1 за віком з 24.02.2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 гривень (п'ятсот п'ятдесят одну грн 21 коп.). за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Р.С.Солодовніков