Справа № 2а-10360/09/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2009-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28.08.2009р. № 2а-10360/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

судді: Пісоцької О.В.

при секретарі

судового засіданні: Ярошевській Я.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві

справу №2а-10360/09/2670

за позовною заявою Дарницького районного управління ГУ МВС України в місті Києві
догромадянина Узбекистану ОСОБА_3
пропримусове видворення іноземного громадянина,

ВСТАНОВИВ :

Дарницьке районне управління ГУ МВС України в місті Києві (далі -Дарницьке РУ ГУ МВС України в м. Києві, Позивач) звернулось з позовом про негайне видворення громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з території України в примусовому порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що за порушення вимог міграційного законодавства Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності. На час подання позову коштів на своє існування не мав, існує за рахунок випадкових заробітків (працює на будівництві без дозволу на працевлаштування в Україні), в добровільному порядку з території України не виїхав, хоча зобов'язувався це зробити на вимогу рішення начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 02 серпня 2009 року.

Сторони та їх уповноважені представники подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності у письмовому провадженні.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження -розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства.

Частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянин Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (далі -Відповідач), прибув до України 31 травня 2009 року через КПП «Тополі», приймаючу сторону на території України втратив, термін перебування в Україні не продовжив, чим грубо порушив міграційне законодавство.

Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення правил перебування в Україні -проживання в Україні без документів, що підтверджують таке право, - про що свідчить протокол інспектора ВГІРФО Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18 серпня 2009 року серія КИ №016784.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року у справі №3-8817/09 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення і оголошено усне зауваження. Інформація про оскарження цієї постанови в матеріалах справи відсутня.

Рішенням начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 02 серпня 2009 року було визнано доцільним видворити Відповідача за межі України, про що було повідомлено прокурора Дарницького району.

Вказаним рішенням, зокрема було встановлено, що Відповідач прибув на територію України без офіційного запрошення в 2009 році, приймаючої сторони не мав, працював на будівництві без дозволу на працевлаштування в Україні. На час винесення рішення про примусове видворення не мав джерел для існування та постійного місця проживання. На цій підставі було зроблено висновок, що Відповідачем порушено вимоги статей 25, 30, 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 4 лютого 1994 року №3929-XII, з урахуванням наступних змін та доповнень, (далі -Закон), а також вимоги пунктів 3 та 11 "Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року №1074. Відомості про оскарження Відповідачем рішення про видворення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до розписки Відповідач був ознайомлений з рішенням про видворення, з правом повідомити про це адвоката, дипломатичного представника своєї країни чи іншу особу, а також з правом на оскарження такого рішення в суді. Крім того його було попереджено про примусове видворення у випадку невиїзду. З розписки вбачається, що Відповідач зобов'язувався до 02 серпня 2009 року покинути територію України. Проте на час подання позову Державу не покинув, ухиляючись від виконання рішення про примусове видворення.

Згідно зі статтею 32 Закону іноземця та особу без громадянства може бути видворено за межі України за рішенням органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону (стосовно осіб, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України (частина друга). Іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення (частина третя). Орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду (частина п'ята).

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі наявних у справі доказів -рішення компетентного органу про видворення, наявності повідомленням про ознайомлення з цим рішення і згодою на добровільне його виконання, а також враховуючи визнання позову Відповідачем, суд дійшов висновку, що він ухиляється від виїзду за межі України. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, Позивач звернувся з заявою про звернення до негайного виконання постанови суду у цій справі, в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту третього частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який прийняв постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути її до негайного виконання.

Враховуючи умисне ухилення Відповідача від виконання рішення про примусове видворення, а також той факт, що він, перебуваючи на території України, порушував правила перебування в Україні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення такої заяви.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача -суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з Відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 17, 94, 158-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Дарницького районного управління ГУ МВС України в місті Києві задовольнити у повному обсязі.

2. Примусово видворити з території України громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Дана постанова є підставою для реалізації органом внутрішніх справ можливості щодо затримання іноземця з метою направлення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на період, необхідний для підготовки його видворення за межі України у примусовому порядку згідно з частиною п'ятою статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

4. Постанову про примусове видворення з території України громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Пісоцька