Справа № 2а-0770/2099/12
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2016 р. м. Київ К/800/46999/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

третьої особи ОСОБА_1,

представника Генеральної прокуратури України Чубенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокуратури Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року у справі за позовом прокуратури Закарпатської області до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Закарпатської обласної державної адміністрації м. Ужгород, треті особи: Міськрайонне управління Держкомзему у м. Рахів та Рахівському районі Закарпатської області (правонаступник управління Держкомзему у м. Рахів та Рахівському районі Закарпатської області), ОСОБА_1, про скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року заступник прокурора Закарпатської області звернувся до суді уз позовом до Рахівської районної державної адміністрації, Закарпатської обласної державної адміністрації та третьої особи - міськрайонне управління Держкомзему у м. Рахів та Рахівському районі Закарпатської області, в якому просив скасувати розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації № 5 від 6 січня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою, втрат сільськогосподарського виробництва та передачу у власність ОСОБА_1 мешканці АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, на території Ясінської селищної ради, полонини «Драгобрат» Рахівського району».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено .

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Рахівською районною державною адміністрацією Закарпатської області та Управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області надіслано заперечення на касаційну скаргу, в яких вони просила в задоволенні касаційної скарги відмовити, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, третю особу, перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації № 5 від 6 січня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою, втрат сільськогосподарського виробництва та передачу у власність ОСОБА_1 мешканці АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, на території Ясінської селищної ради, полонини «Драгобрат» Рахівського району».

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, виходили з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, колегія суддів із даним висновком не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Прийняті спірні розпорядження є ненормативними актами місцевих органів виконавчої влади, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 09 грудня 2014 року.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин щодо захисту права цивільного, їх суб'єктний склад та норми статті 15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу прокуратури Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.