Справа № 821/157/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/157/16

Категорія: 10.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Генічеського районного центру зайнятості на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Генічеського районного центру зайнятості до Виконавчої дирекції Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

09.02.2016 року Генічеський районний центр занятості звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ВД Херсонського обласного відділення Фонду СС з тимчасової втрати працездатності, в якому просив суд визнати нечинним та скасувати рішення виконавчої дирекції №103 від 22.12.2015 року про повернення Фондів коштів та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в загальній сумі 9175,32 грн. (1717,38 + 7457,94).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи спірне рішення про повернення неправомірно витрачених страхових коштів відповідач дійшов до помилкового висновку про порушення позивачем вимог діючого у цій сфері законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у задоволені адміністративного позову Генічеського районного центру зайнятості відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Директор Генічеського районного центру зайнятості 28.03.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 року та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 12.11.2015р. по 18.11.2015р. спеціалістами відділення Генічеської районної ВД Херсонського обласного Фонду СС з тимчасової втрати працездатності була здійснена планова перевірка Генічеського районного центру зайнятості з питань отримання, використання та повернення коштів Фонду за період з 01.04.2015р. по 01.10.2015р., за результатами якої, при обчислення допомоги працівнику районного центру зайнятості ОСОБА_1, виявлено неправомірне витрачання центром зайнятості страхових коштів на загальну суму 9175,32 грн.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 55 від 18.11.2015 року, на підставі якого уповноваженою особою ВД Херсонського обласного ФСС з тимчасової втрати працездатності було прийнято рішення №103 від 22.12.2015 року про повернення неправомірно витрачених страхових коштів в сумі 9175,32 грн., з якої 7457,94 грн. - допомога по вагітності і пологах за 54 календарних дні, а 1717,38 грн. - завищення заробітної плати, взятої для розрахунку середньоденної заробітної плати для нарахування допомоги по вагітності та пологах.

Не погоджуюсь із зазначеним вище рішенням Фонду, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості і недоведеності позовних вимог, та відповідно, з правомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та вбачається зі змісту акту перевірки №55 від 18.11.2015 року, при перевірці правильності призначення і обчислення допомоги по вагітності та пологах працівнику районного центру зайнятості ОСОБА_1 на суму 24859,8 грн. за період з 20.08.2014р. по 15.02.2015р. було виявлено, що ця допомога була нарахована та виплачена виходячи із середньоденної зарплати 138,11 грн. з розрахунку заробітної плати за період лютий - липень 2014 року 24998,32 грн., допомога нарахована за 180 днів згідно лікарняного листка як особі, яка належить до 4-ї категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Одночасно, при обчисленні середньоденної заробітної плати для нарахування допомоги по вагітності та пологах у липні 2014 року була включена сума відпустки за серпень 2014 року 2468,29 грн., що не входить до розрахункового періоду (лютий - липень 2014 року), що призвело до завищення середньоденної суми допомоги на 13,63 грн. У результаті цього центром зайнятості було неправомірно витрачена сума страхових коштів склала 1717,38 грн. (126 днів х 13,63 грн.)

Колегія суддів зазначає, що допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Відповідно до приписів ст.39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100% середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у відповідності до ст.53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, в тому числі, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.2).

Згідно з положеннями п.4 ст.14 вищевказаного Закону, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до IV категорії.

А відповідно до ст.15 зазначеного Закону, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що 16.02.1998 року ОСОБА_1 видано посвідчення громадянки, яка постійно проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) Серії НОМЕР_1.

Згідно даних паспорта громадянина України, місце проживання гр. ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів звертає увагу на те, що особа має право на пільги передбачені ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» за умови, що особа віднесена до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, в матеріалах справи знаходиться довідка Тальнівської РДА Черкаської області №01-17/3625 від 25.11.2015 року, яка не містять однозначної інформації про те, чи проживала ОСОБА_1 в період 2011-2015р.р. в АДРЕСА_1., що унеможливлює з впевненістю встановити факт постійного проживання особи під час вагітності.

Окрім того, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 була постійним працівником Генічеського районного центру зайнятості, т.б. відповідно, проживала та працювала в м.Генічеськ Херсонської області. Але, Генічеський район Херсонської області не є територією зони посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_1 фізично не могла проживати на території зони посиленого радіоекологічного контролю та права на отримання листка непрацездатності тривалістю 180 календарних днів не має, а тому установою повинно бути оплачено лікарняний у зв'язку з вагітністю та пологами терміном 126 днів, неправомірно виплачено допомогу по вагітності та пологах у сумі 7457,94 грн. за 54 календарні дні. ОСОБА_1 віднесена до 4-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак обов'язковою умовою для наявності в неї права на передбачені законодавством пільги, є постійне фактичне проживання або постійна робота на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Проте, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 у спірний період часу не проживала постійно та відповідно не працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і доказів зворотного у справі не має, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність позовних вимог та правомірність дій відповідача.

Одночасно, слід вказати, що комісія із соціального страхування райцентру зайнятості повинна дотримуватись вимог законодавства та перевірити правильність видачі та заповнення лікарняного листка, як документа, що є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Що ж стосується спірних обчислень розміру середньої заробітної плати, то з цього приводу слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 53 Закону №2240, порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів п.7 Постанови КМУ №1266 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин), середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» (грошового забезпечення, розмір якого визначається згідно з нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови його виплати), та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також, п.7 Порядку №1266 передбачено, що розмір грошового забезпечення (в даному випадку заробітна плата) визначається згідно з нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови його виплати. А згідно з п.1.6.1. «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Держкомстату України №5 від 13.01.2004р. (яка розроблена відповідно до Закону України «Про оплату праці»), нарахована заробітна плата відображається за календарний місяць (з першого до останнього числа місяця), тому суми за час відпусток, на відміну від порядку їх фактичної виплати, розподіляються пропорційно часу, що припадає на дні відпустки у відповідному місяці.

Крім того, на підставі п.4 Постанови КМУ від 26.09.2001р. №1266, Міністерству праці та соціальної політики надано право давати роз'яснення щодо застосування вищезазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Так, Міністерство праці та соціальної політики в своєму листі від 01.02.2010р. №1000/0/14-10/18 чітко визначило, що суми нарахувань за час відпусток на відміну від порядку їхньої фактичної виплати розподіляються пропорційно часу, що припадає на дні відпустки у відповідному місяці (як при визначенні страхових внесків, так і відповідно при здійсненні розрахунку середньої заробітної плати).

Так, як вже зазначалося вище, при обчисленні листка непрацездатності по вагітності та пологах ОСОБА_1 районним центром зайнятості були допущені порушення законодавства, що призвело до завищення середньої заробітної плати для розрахунку середньоденної допомоги, замість 124 грн. 48 коп. до розрахунку була взята середньоденна зарплата 138 грн.11 коп.

Також, ОСОБА_1 у липні 2014 року були нараховані й відпускні за 5 календарних днів липня 2014 року в сумі 649,55 грн. і 2468,29 грн. - за 19 календарних днів серпня 2014 року.

Згідно з п.4 вказаного вище Порядку, до розрахункового періоду (т.б. 6 місяців за 01.02.2014 по 31.07.2014 р.р.) серпень не входить, оскільки страховий випадок настав саме в серпні, а тому і сума відпускних, яка припадає на 19 календарних днів серпня, не повинна враховуватись до розрахунку середньої заробітної плати за липень.

Таким чином, загальна сума заробітної плати за лютий-серпень 2014 року з урахуванням відпускних має становити не 24998,32 грн., як вважає позивач, а 22530,03 грн., в тому числі в лютому 2014 року заробітна плата з відпускними склала 5810,87 грн., у березні 2014 року - 2179,07 грн., у квітні 2014 року - 3010,66 грн., у травні 2014 року - 3647,75 грн., у червні 2014 року - 3991,70 грн., у липні 2014 року - 3889 грн. 98 коп. (3240,43 грн. заробітної плати + 649,55 грн. відпускних за 5 календарних днів липня 2014 року).

Для отримання середньоденної заробітної плати загальна сума 22530,03 грн. ділиться на 181 днів, середньоденна заробітна плата складає 124,48 грн.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що судом 1-ї інстанції було правильно встановлено обставити справи та правомірність спірного рішення відповідача.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Генічеського районного центру зайнятості - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко