Справа № 824/1356/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/1356/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі :

головуючого судді: Дембіцького П.Д.

при секретарі: Собко В.Ю.,

за участю :

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача : Теутуляк С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування боргу.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях в якому просить суд визнати незаконним та зобов'язати відповідача скасувати нарахований податковий борг на загальну суму 44675,61 грн.

21 квітня 2016 року у судовому засіданні судом задоволено клопотання представника позивача та змінено назву відповідача Державну податкову інспекцію у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області на Чернівецьку об'єднану державну податкову інспекцію у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області на підставі наказу Державної фіскальної служби № 52 від 20.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 08.09.2009 р. по 13.03.2014 року працювала приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу. Нотаріальна діяльність позивача була припинена у зв'язку з анексією АР Крим та м. Севастополя після чого позивачем було передано до Севастопольського державного нотаріального архіву усі документи нотаріального діловодства. 05 березня 2015 року позивач була зареєстрована приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу.

28.04.2015 року позивача було взято на облік у ДПІ у м. Чернівцях. З довідки про стан розрахунків з бюджетом позивач дізналась, що за нею рахується податковий борг на суму 33112,54 грн. з податку на доходи фізичних осіб та в сумі 11563,07 грн. з Єдиного державного внеску для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування.

На думку позивача нарахування їй податкового боргу є незаконним у зв'язку з тим, що з 01 березня 2014 року почалась дія особливого порядку оподаткування встановленого Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» згідно якого фізичні особи (у тому числі самозайняті) були звільнені від сплати загальнообов'язкових податків і зборів на території АР Крим та м. Севастополя, обов'язку подачі декларацій та інших звітних документів, до них застосовуються штрафні санкції. Таким чином податковий борг міг виникнути лише після закінчення строку сплати податку, тобто після 01.08.2014 р.

Також позивач зазначає що сума податку з доходів фізичних осіб була нею сплачена у березні 2014 року під час припинення діяльності у Севастопольському міському нотаріальному окрузі. Відтак податковий борг був нарахований позивачу безпідставно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, надав заперечення на адміністративний позов, просив суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що платники податків, які мали місцезнаходження на тимчасово окупованій території України були переведені до Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області. При переході позивача з Генічеської ОДПІ до ДПІ у м. Чернівцях облікові дані платника податків було передано тільки в електронному вигляді. 06.03.2014 року платником податку ОСОБА_1 подана податкова декларація про майновий стан та доходи за 2013 ріку в якій платником самостійно задекларована сума податку, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 33112,54 грн., термін сплати до 31.07.2014 р., та Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно на суму 11563,07 грн. термін сплати до 30.04.2014 року.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши докази, надані сторонами, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № НОМЕР_1 від 18.06.2009 року ОСОБА_1 08.09.2009 року Головним управлінням юстиції у м. Севастополі видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності по Севастопольському міському нотаріальному округу за № 62. (а.с.70).

На підставі наказу головного управління юстиції у м. Севастополі № 24/04 від 12.03.2014 року ОСОБА_1 припинено приватну нотаріальну діяльність по Севастопольському міському нотаріальному округу з 13.03.2014 року, що підтверджується довідкою від 27.03.2014 р. № 6-35/646. (а.с.11-12).

17.10.2014 року позивача взято на облік в м. Чернівці як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 17.10.2014 р. №. (а.с.13).

15.03.2015 року Головним управлінням юстиції у Чернівецькій області зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_1 в Чернівецькому міському нотаріальному окрузі, видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 102. (а.с.70).

28.04.2015 року ОСОБА_1 взято на облік платника податків у ДПІ м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, що підтверджується довідкою від 28.04.2015 р. № 310. (а.с 16).

14.05.2015 року згідно даних інтегрованих карток ДПІ м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області встановлено що за позивачем станом на 14.05.2015 року рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 33112,54 грн. та з єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування в сумі 11563,07 грн.

Судом з метою з'ясування обставин справи, було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог. З урахуванням матеріалів справи, розгляд справи відкладався, у справі оголошувалася перерва, а також зупинявся розгляд справи у зв'язку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності відображення в податковому обліку спірних сум.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував позивача, відповідача надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення та інші документи, які мали значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано у позивача, відповідача, Геніченської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області матеріали, які стали підставою відображенню в інформаційній системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту по пені.

Дослідженням письмових доказів, а саме наданих Геніченською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ДПІ м. Севастополя, як приватний нотаріус. У зв'язку з окупацією АР Крим та із змінами в закондавстві, ОСОБА_1 до Генічеської ОДПІ було подано заяву за формою № 5-ООП та було взято на податковий облік. У Генічеській ОДПІ згідно електронної бази, в електронному вигляді є декларація нарахування єдиного внеску та обробка відбракованих записів у податкових розрахунках за формою 1 ДФ. Довідка про стан заборгованості була надана на підставі картки особового рахунку ОСОБА_1 Стосовно платника податків ОСОБА_1 планова та позапланова перевірка не проводилась, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій не приймалося. (т. 1 а.с. 89-104).

Дослідженням письмових доказів наданих Чернівецькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області встановлено, що ОСОБА_1 у зв'язку із зміною постійного місце проживання, була взята на облік в ДПІ у м. Чернівці, як приватний нотаріус. У зв'язку з переходом на податковий облік до Чернівецької ДПІ, стосовно платника податку ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано облікові дані останньої. Згідно інтегрованих карток за платником податку ОСОБА_1 рахується податковий борг на загальну суму 44675,61 грн., в тому числі 33112,54 грн податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та 11563,07 грн. єдиного внеску для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність. (а.с. 33-53).

Із змісту податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік вбачається, що платником податку ОСОБА_1, 06.03.2014 року було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік у якій ОСОБА_1 самостійно зазначила суму податку , що підлягає сплаті в сумі 33112,54 грн. та єдиного внесу на суму 11563,07 грн. У ході судового розгляду, позивач зазначила, що дійсно нею до податкового органу подавались податкові декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік у якій самостійно визначено суму податку, що підлягає сплаті в сумі 33112,54 грн. та єдиного внесу на суму 11563,07 грн. Однак доказів, щодо сплати вказаних сум, позивач не надала. Також позивач зазначила, що з будь-якими заявами щодо наявного в інформаційній базі даних податкового боргу, який значить за нею до відповідача - ДПІ у м. Чернівці не зверталась, перевірки з цього приводу не проводились, податкові повідомлення рішення стосовно неї не приймалися.

З урахуванням встановлених обставин, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України, платники податків і зборів зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-УІ, платники єдиного внеску, зазначені в п.5 ч. І ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 01 травня наступного року. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Як встановлено судом і не заперечувалось позивачем, самостійно визначено суму грошового зобов'язання зі сплати єдиного внеску в розмірі 11563,09 грн., що підтверджується звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік та визначено суму до сплати єдиного внеску в розмірі 11563,09 грн., термін сплати єдиного внеску - 30.04.2014 року. (а.с.52).

Однак, доказів сплати єдиного внеску ОСОБА_1 суду не надано.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 пояснила, що нею 24.03.2014 року було сплачено податок з доходів з фізичних осіб у сумі 33112,54 грн. через касу банку АТ «Чорноморський банк розвитку і реконструкції», однак доказів на підтвердження вищевказаного факту позивачем не надано.

Із змісту листа Національного банку України від 21.03.2014 р. №25-205/11846 вбачається, що встановлено заборону Нацбанку щодо здійснення початкових платежів на рахунки отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, відкриті в Публічному акціонерному товаристві "Чорноморський банк розвитку та реконструкції".

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ (далі - Закон 2464-VІ) нотаріуси, як особи, які забезпечують себе роботою самостійно займаються незалежною професійною діяльністю - є платниками єдиного внеску.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону-2464- VІ платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3.4 розділу II «Форми та строки подання Звіту» Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09 вересня 2013 року № 454, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 р. за № 1628/24160 (надалі - Порядок № 454) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, наступним за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно додатком 5 до цього Порядку

Відповідно до п.8 Закону України 2464 - VІ, платники єдиного внеску, зазначені в п.5 ч. І ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 01 травня наступного року.

Згідно п.12 ст.9 ЗУ 2464 - VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. п. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Статтею 71 Податкового кодексу України передбачено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до п. п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Згідно з п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Внесена до інформаційних систем інформація використовується контролюючими органами для інформаційно-аналітичного забезпечення їх діяльності та не зумовлює для платника податків змін у структурі податкових зобов'язань та податкового кредиту.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що у свою чергу виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

З огляду на викладене, дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до інформаційної системи податкового органу відомостей, певних висновків щодо наявної заборгованості не породжують правових наслідків для платника податків, не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника, що виключає підстави для визнання протиправними дій податкового органу.

Вирішуючи питання про правомірність внесення контролюючим органом до інформаційної системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України інформації на підставі зазначених актів, слід враховувати правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постановах від 3 листопада 2015 року, від 1 грудня 2015 року, від 3 лютого 2016 року (справи № 21-99а15, № 21-3133а15, № 21-4265а15), згідно з якою відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовані Податковим кодексом України.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Інформація, зібрана відповідно до Податкового кодексу України, може зберігатись та опрацьовуватись в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Дії контролюючого органу щодо внесення до інформаційних систем змін показників податкової звітності суб'єкта господарювання на підставі отриманої інформації, податкових декларацій, акту перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для цього платника та не порушують його права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Судом встановлено, що платником податку ОСОБА_1, 06.03.2014 року було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік у якій нею самостійно було визначено суму податку, що підлягає сплаті в сумі 33112,54 грн. та єдиного внесу на суму 11563,07 грн. на підставі, яких податковим органом були внесені зміни до інформаційної системи автоматизованого співставлення грошщових зобов'язань щодо показників податкової звітності платників податку.

При цьому встановлено, що податкові повідомлення-рішення за наслідками відомостей, які містяться в в інформаційній базі податкового органу щодо суми боргу, не приймались, перевірки вказаних обставин не проводилась, що не заперечувалось сторонами.

Оскільки інформація про наявність заборгованості не порушує прав позивача, а внесення до інформаційних систем змін без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, і частина 1 статті 71 КАС України також покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене вище, не встановивши в судовому засіданні факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування боргу є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена 26 квітня 2016 р.