Справа № 818/3865/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р.Справа № 818/3865/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.02.2016р. по справі № 818/3865/15

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач, Уповноважена особа), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятої судом, просив суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США №002-18509-130215 від 13.02.2015р.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 року по справі № 818/3865/15 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ДельтаБанк" Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язання вчинити дії - відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 р. по справі № 818/3865/15, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що договором банківського вкладу (депозиту) № 002-18509-130215, з урахуванням додаткової угоди № 1 до нього, передбачена можливість зарахування коштів на рахунок вкладника (позивача) шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента. Зазначений договір банківського вкладу (депозиту) від 13.02.2015 року, додаткова угода до нього № 1 від 13.02.2015 року в момент їх укладення відповідали вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Закону України "Про банки і банківську діяльність", Цивільного кодексу України. Пояснив, що можливість внесення змін до договору банківського вкладу (депозиту) передбачено пунктом 1.8 договору банківського вкладу. Враховуючи викладене, вважає, що факт внесення на депозит позивача коштів третьою особою (ОСОБА_4.) не свідчить про нікчемність правочину (депозитного договору) між позивачем та ПАТ "Дельта Банк". Крім того, за вказаним депозитним вкладом банком нараховувались відсотки, які були в повному обсязі зараховані на рахунок позивача, отже, ані у сторін договору, ані у Фонду не виникало сумнівів щодо законності укладення депозитного договору та його виконання. Також зазначив, що відповідачем не надано до суду ані судового рішення про визнання недійсним спірного договору банківського вкладу, ані жодних доказів наявності умислу у позивача при укладенні депозитного договору на надання переваг банком окремим фізичним особам перед іншими кредиторами. З огляду на викладене, вважає, що відсутні підстави для визнання цього договору нікчемним.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що в порушення вимог постанови НБУ від 30.10.2014 року № 629/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" було здійснено перерахування та розміщення грошей на рахунку позивача та інших осіб шляхом подрібнення вкладу ОСОБА_4, чим створено перевагу останньому перед іншими добросовісними вкладниками Банку шляхом виплати на користь зазначеної особи через третіх осіб, у т.ч. позивача по справі, всієї суми вкладу за рахунок бюджетних коштів Фонду, що у свою чергу, призводить до збільшення витрат Фонду без будь-яких законних підстав. Отже, договір банківського вкладу (депозиту), укладений позивачем, є нікчемним з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вказує, що в порушення вимог п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк", що є обов'язковими для застосування сторонами договору, заборонено зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи. При цьому, в силу ст.633 ЦК України, умови публічного договору (яким є депозитний договір позивача) є однаковими для усіх споживачів, а отже, додаткова угода № 1 від 13.02.2015 року до депозитного договору носить виключно індивідуальний характер та свідчить про надання банком позивачу переваг перед іншими вкладниками щодо умов укладення публічного договору, прямо не встановлених для нього ані законодавством, ані внутрішніми документами банку, підпадає під критерії п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є нікчемною в силу закону. З посиланням на ч.2 ст.37, ч.2, п.7 ч.3, ч.4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ч.1 ст.204, ч.1 ст.215 ЦК України вказує, що спірний правочин є нікчемним сам по собі в силу закону, встановлення його нікчемності в судовому порядку не вимагається, а відтак, у першого відповідача були наявні повноваження щодо виявлення та фіксації нікчемного правочину та застосування відповідних наслідків. Вказує, що договір банківського вкладу (депозиту), укладений з позивачем по справі, є нікчемним також з підстав порушення ним публічного порядку, що виявилось у намаганні отримати кошти не з банківської установи у порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а від Фонду - державної установи. З огляду на викладене, вважає, що позивача правомірно не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки він не має права на таке відшкодування.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір №002-18509-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США (далі - Договір) (а.с. 12).

Відповідно до даного Договору позивач розмістив вклад в сумі 10000,00 дол. США по 12 серпня 2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 процентів річних.

Сума вкладу в розмірі 10000 доларів США перерахована в безготівковому порядку з рахунку ОСОБА_4, відкритого в ПАТ "Дельта Банк", що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 13.02.2015р. №45829870 (а.с.14).

02.03.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд) прийнято рішення № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" та призначено уповноважену особу Кадирова В.В.

02.10.2015 року Національним банком України прийнято постанову № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк".

Листом від 23.09.2015 року № 8821/854 позивача повідомлено, що договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США №002-18509-130215 від 13.02.2015р., укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", визнано нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 15).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, та включити позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини 1 статті 2 цього Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції, чинній на час укладання договору № 007-18513-120215 від 12.02.2015 р., Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, за приписами вказаної норми, в редакції чинній на час укладення договору № 002-18509-130215 від 13.02.2015 р., уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення № 14), в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" від 16.09.2015 року № 813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього наказу, зокрема, і договору № 002-18509-130215 від 13.02.2015 року із ОСОБА_1 (а.с.71-72).

Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За приписами пунктів 4, 6 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Колегія суддів зазначає, що за приписами частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

При цьому пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у зв'язку з тим, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк" зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається (а.с. 68-69).

Згідно з ч. 4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з урахуванням рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання обов'язків, передбачених ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" від 29.05.2015 р. № 408 створено Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" (далі - Комісія). Робота даної комісії була продовжена до 01.10.2015 р. наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" від 07.08.2015 р. № 691 (а.с. 64-66).

За результатами роботи Комісії останньою складено протокол від 15.09.2015 р. з додатком, яким встановлено, що дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ "Дельта Банк", були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на моменти здійснення операцій перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ "Дельта Банк", для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ "Дельта Банк" та реалізації його майна. При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами ПАТ "Дельта Банк" за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. Зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті у Банку, були здійснені в період дії Постанови Нацбанку № 692-БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії нeплaтocпpoможниx на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. При цьому, як зазначено в Рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року), керівників структурних підрозділів Банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної Постановою, 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги Банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно. Тобто, за таких умов, укладання між Банком та фізичними особами договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, стало наслідком надання Банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримали відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Більше того, переважна більшість укладених договорів банківського вкладу (депозиту) містить умову, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку. Однак, фактично кошти вносились третіми особами, що є порушенням умов договору та Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", які є публічними (а.с.75-78).

На підставі наведеного, Комісією було запропоновано уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладні рахунки були перераховані іншими фізичними особами, та які є нікчемними згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та щодо застосування наслідків такої нікчемності.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" від 16.09.2015 р. № 813 (а.с. 70-74) застосовано до договору № 002-18509-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 13 лютого 2015 року наслідки нікчемності, з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зі змісту договору № 002-18509-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 13.02.2015 р., укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, колегією суддів встановлено, що договором не передбачено перерахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1, з рахунку іншої фізичної особи, а навпаки пунктом 1.8 договору передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору (а.с.12).

Таким чином, вказана операція є незаконною, оскільки позивач, всупереч вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", а також умов самого договору, отримав на свій вкладний (депозитний) рахунок шляхом переказу коштів з іншого рахунку, який йому не належить.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на укладання додаткової угоди (а.с.13), якою вносились зміни до п. 1.8 договору щодо порядку зарахування коштів, та дозволялось всупереч п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", зарахування вкладу на рахунок шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, та якою відмічалось, що для цілей даного договору сторони домовились не застосовувати умови п.5.11 вказаних вище Правил.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України договір № 002-18509-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая", укладений 13.02.2015 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, є публічним.

Так, відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

За визначенням ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, статтею 633 ЦК України встановлена пряма заборона на надання переваги одному споживачеві перед іншими щодо укладення публічного договору, а також передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій статті 633 ЦК України та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні та виконанні публічного договору, є нікчемними (ч.6 ст.633 ЦК України).

Слід відмітити, що Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Дельта Банк", затвердженими Рішенням Ради директорів ПАТ "Дельта Банк" від 20.03.2013 року, які є публічними та однаковими для всіх споживачів банківських послуг, повний текст яких розміщений на офіційному сайті Банку, та які підлягають обов'язковому застосуванню до спірних відносин, не передбачено виключень в частині надання права на здійснення зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум від третіх осіб.

Натомість, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок коштів від третьої особи прямо заборонено пунктом 5.11 цих Правил.

Враховуючи викладене, додаткова угода № 1 до договору № 002-18509-130215 від 13.02.2015 року носить виключно індивідуальний характер, свідчить про надання позивачеві переваги банком при укладенні публічного договору перед іншими вкладниками-сторонами публічного договору та є нікчемною в силу закону.

Отже, укладення вказаної додаткової угоди не є належною підставою вважати дійсним договір банківського вкладу (депозиту), укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк".

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що за визначенням ст.2 Закону № 4452-VІ, проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність" і нормативно-правовими актами Національного банку України; неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність"; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п.9 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній з 12.08.2015 року) нікчемними є, зокрема, правочини у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 р. № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" (а.с. 67) та наказу ПАТ "Дельта Банк" від 03.11.2014 р. № 2650 "Щодо стабілізації банку" (а.с. 70), банку заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до 04.11.2014 р., умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Однак, незважаючи на заборону, ПАТ "Дельта Банк" 13.02.2015 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) з позивачем, що є порушенням постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014р. № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", яка є обов'язковою для виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

Та обставина, що постановою Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних, підтверджує законність прийнятих обмежень відносно банку постановою від 30.10.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правочин у формі договору №002-18509-130215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 13 лютого 2015 року є нікчемним в силу закону.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що переказ коштів від ОСОБА_4 на вкладний рахунок позивача підпадає під визначення "здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства" (пункт 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що умови договору в частині нарахування та виплати відсотків за вищевказаним договором були виконані, що, на думку позивача, свідчить про відповідність цього договору вимогам Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

У відповідності до ч.ч.1, 4, 5 ст.215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Враховуючи викладене, з огляду на положення п.4 ч.2 ст.37, ч.4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нікчемність правочину може бути виявлена уповноваженою особою незалежно від факту виконання сторонами умов договорів.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 23.09.2015 р. № 8821/854 (а.с. 15) позивача було повідомлено про те, що у відповідності до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті та повідомлено позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 002-18509-130215 від 13 лютого 2015 року з підстав, передбачених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, колегія суддів зазначає, що уповноваженою особою Фонду надано належні докази, які підтверджують вжиття ним всіх необхідних заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності, як того вимагає ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, визнавши нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) № 002-18509-130215 від 13.02.2015 р., укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, та не включивши позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 13.02.2015 року та включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.02.2016р. по справі № 818/3865/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26.04.2016 р.