Справа № 821/117/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/117/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - Кермача А.І.,

представника відповідача - Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Борисфен-Полігранд-Т" до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне підприємство "Борисфен-Полігранд-Т" (далі - позивач, ПП "Борисфен-Полігранд-Т") звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.09.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 4177528,75 грн., з яких за основним платежем на 3342023 грн., за штрафними санкціями на 835505,75 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 4522045 грн., з яких за основним платежем на 3617636 грн., за штрафними санкціями на 904409 грн.

Протокольною ухвалою від 18.03.2016 р. здійснено процесуальне правонаступництво: у зв'язку з реорганізацією замінено відповідача з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області).

Свої вимоги мотивує тим, що для обчислення грошових зобов'язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями відповідач використав неправомірні, документально не підтверджені висновки акту перевірки від 25.08.2015 р. № 195/21-03-22-02-33390615. Позивач вважає, що показники його декларацій з податку на прибуток та з податку на додану вартість підтверджені належним чином складеними бухгалтерськими та податковими документами у відповідності з положеннями Податкового кодексу України. Висновки контролюючого органу стосовно протиправності формування витрат та податкового кредиту по відносинах з СФГ "Петрівське", АФГ "Таврія", ПАТ "Дніпровський термінал" внаслідок їх нереальності, витрат по відносинах з ПП "Еліт Агро Сервіс", ФОП ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю документального підтвердження є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях та спростовуються первинними документами. Також відповідач помилково вважає передачу корпоративних прав засновників від однієї особи іншій доходом підприємства, так як за результатами передачі прав не відбулося збільшення активів підприємства, розмір статутного фонду залишився незмінним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з вказаних підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки висновки акту перевірки відповідають фактичним обставинам оподаткування позивача, а виявлені порушення узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем у період з 29.07.2015 р. по 17.08.2015 р. проведено планову виїзну документальну перевірку ПП "Борисфен-Полігранд-Т" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 25.08.2015 р. № 195/21-03-22-02-33390615.

У висновку акта перевірки зазначено, що встановлено порушення:

1. пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, пп.135.5.5 п.135.5 ст.135, п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на загальну суму 3342023 грн.;

2. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3617636 грн., у т.ч.: жовтень 2014 року у сумі 1147500 грн., листопад 2014 року у сумі 2470136 грн.;

3. пп."б" п.176.2 ст.176 ПК України - у податковому розрахунку за 4 квартал 2014 року не відображено суми нарахованих та виплачених самозайнятим особам доходів від здійснення ними підприємницької діяльності та суми доходів у вигляді поворотної фінансової допомоги.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 03.09.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 4177528,75 грн., з яких за основним платежем на 3342023 грн., за штрафними санкціями на 835505,75 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 4522045 грн., з яких за основним платежем на 3617636 грн., за штрафними санкціями на 904409 грн.

З висновків акту перевірки та наданого представником відповідача розрахунку слідує, що підставами нарахування грошових зобов'язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями слугували висновки контролюючого органу про:

- № з податку на прибуток: заниження доходів внаслідок не відображення безоплатно отриманих корпоративних прав від колишніх засновників підприємства у сумі 176000 грн., завищення витрат у зв'язку з відображенням у податковій звітності нереальних господарських операцій з СФГ "Петрівське" у сумі 123453333,33 грн., з АФГ "Таврія" у сумі 5737500 грн., з ПАТ "Дніпровський термінал" у сумі 5345,39 грн., відсутності належного документального підтвердження витрат по відносинах з ФОП ОСОБА_5 у сумі 156000 грн., з ПП "Еліт Агро Сервіс" у сумі 146618 грн.;

- № з податку на додану вартість: внаслідок віднесення до податкового кредиту суми ПДВ по нереальних господарських операціях з СФГ "Петрівське" у сумі 2469067 грн., з АФГ "Таврія" у сумі 1147500 грн., з ПАТ "Дніпровський термінал" у сумі 1069 грн.,

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

І. Що стосується висновків відповідача про заниження позивачем доходу на 176000 грн. внаслідок не відображення безоплатно отриманих корпоративних прав від колишніх засновників підприємства, що призвело до нарахування податку на прибуток у сумі 31680 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 7920 грн. суд зазначає наступне.

Під час проведення перевірки ПП "Борисфен-Полігранд-Т", контролюючим органом було встановлено, що на підставі нотаріально завіреної заяви засновник ОСОБА_6 добровільно вийшов зі складу засновників підприємства з передачею своїх прав та обов'язків засновника у розмірі 100 % на користь ОСОБА_7. В подальшому ОСОБА_7 на підставі нотаріально завіреної заяви також добровільно вийшла з засновників ПП "Борисфен-Полігранд-Т" з передачею своїх прав та обов'язків у сумі 100 % на користь ОСОБА_8 ОСОБА_6, ОСОБА_7 сповістили, що не мають майнових, фінансових та немайнових претензій до ПП "Борисфен-Полігранд-Т".

На думку Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, вклад (внесок) засновника до статутного фонду юридичної особи слід розглядати як придбання ним за власні кошти або за рахунок майна права власності на частку корпоративних прав у статутному фонді товариства. Якщо засновник при виході зі складу засновників юридичної особи відмовляється від належної йому частки корпоративних прав без відповідної компенсації, то для такої юридичної особи залишена сума засновником частка корпоративних прав вважається безоплатно отриманими корпоративними правами.

Однак суд вважає такі висновки відповідача протиправними виходячи з наступного.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 07.02.2013 р. № 73, доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Згідно п.135.1 ст.135 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп.135.5.4 ст.135.5 ст.135 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Положеннями пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Згідно пп.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідентів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до пп.136.1.13 п.136.1 ст.136 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: кошти або майно, які повертаються власнику корпоративних прав, емітованих юридичною особою, після повної і кінцевої ліквідації такої юридичної особи - емітента, або в разі зменшення розміру статутного фонду такої особи, але не вище вартості придбання акцій, часток, паїв; кошти або майно, внесені до статутного капіталу, які не повернуті власнику корпоративних прав, емітованих платником податку, або не повернуті учаснику господарського товариства у зв'язку з недостатністю або відсутністю активів внаслідок погашення зобов'язань при припиненні діяльності такого платника шляхом ліквідації юридичної особи.

Судом встановлено, що 12.04.2007 р. зареєстровано статут ПП "Борисфен-Полігранд-Т", засновником якого був ОСОБА_6 і яким внесено до статутного фонду підприємства 176000 грн.

На підставі нотаріально завіреної заяви ОСОБА_6 від 08.09.2014 р. про вихід зі складу учасників ПП "Борисфен-Полігранд-Т" та передачею своїх прав та обов'язків засновника у розмірі 100 % на користь ОСОБА_7, рішенням засновника від 09.09.2014 р. № 1 затверджено нову редакцію статуту ПП "Борисфен-Полігранд-Т". При цьому розмір статутного капіталу не змінився - 176000 грн.

В подальшому на підставі нотаріально завіреної заяви ОСОБА_7 від 09.10.2014 р. про вихід зі складу учасників ПП "Борисфен-Полігранд-Т" та передачею своїх прав та обов'язків засновника у розмірі 100 % на користь ОСОБА_8, рішенням засновника від 09.10.2014 р. затверджено нову редакцію статуту ПП "Борисфен-Полігранд-Т". При цьому розмір статутного фонду не змінився - 176000 грн.

Тобто, в результаті зміни засновників статутний капітал ПП "Борисфен-Полігранд-Т" не збільшувався та не зменшувався, а залишався у тому ж розмірі, який був при створенні підприємства, - 176000 грн. При цьому передача прав та обов'язків від одного засновника іншому у розмірі 100 % свідчить не про отримання доходу підприємством, а про отримання доходу фізичними особами, і не є безповоротною фінансовою допомогою.

Крім того, відповідачем не враховано, що при виході зі складу засновників ОСОБА_7 їх було 09.10.2014 р. повернуто внесок у розмірі 176000 грн., а ОСОБА_8 09.10.2014 р. вніс до статутного фонду 176000 грн., що підтверджується витягом з касової книги, видатковим касовим ордером від 09.10.2014 р., прибутковим касовим ордером від 09.10.2014 р. № 1.

З огляду на викладене суд вважає протиправним нарахування контролюючим органом ПП "Борисфен-Полігранд-Т" грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 31680 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 7920 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 03.09.2015 р. № .

ІІ. Що стосується висновків відповідача про завищення позивачем податкового кредиту на 3617636 грн. (по відносинах з СФГ "Петрівське" - 2469067 грн., АФГ "Таврія" - 1147500 грн., ПАТ "Дніпровський термінал" - 1069 грн.), завищення витрат на 18390796,72 грн. (по відносинах з СФГ "Петрівське" - на 12345333,33 грн., АФГ "Таврія" - на 5737500 грн., ФОП ОСОБА_4 - на 156000 грн., ПАТ "Дніпровський термінал" - на 5345,39 грн., ПП "Еліт Агро Сервіс" - на 146618 грн.), суд зазначає наступне.

Вказуючи на неправомірність формування податкового кредиту та витрат по відносинах з цими контрагентами, відповідач зазначає про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та СФГ "Петрівське", АФГ "Таврія", ПАТ Дніпровський термінал", відсутність належного документального підтвердження господарських операцій з ФОП ОСОБА_4, ПП "Еліт Агро Сервіс".

Суд погоджується з цими доводами контролюючого органу з наступних підстав.

Порядок формування податкового кредиту та валових витрат визначено Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктом 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами п.п.201.6, 201.10 ПК України (в редакції, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З викладеного слідує, що з точки зору податкового законодавства України головними умовами для віднесення сплаченого при придбанні товару ПДВ до складу податкового кредиту, а понесених витрат - до витрат підприємства є використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності платника податків у межах оподатковуваних операцій та належне документування сплаченого ПДВ та понесених витрат.

Відповідно до п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Водночас ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.2 ст.3 вищевказаного Закону, на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарських операцій є основою для податкового обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту. а понесених витрат - до витрат підприємства обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Ці обставини відповідно до ч.1 ст.138 КАС України входять до предмета доказування при розгляді судом адміністративного позову стосовно правомірності рішення контролюючого органу про донарахування сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток.

Недоведеність наявності цих чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкового кредиту та витрат, зокрема, недоведеність факту придбання товарів (робіт, послуг) (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи та податкові накладні юридичної значимості (сили) для цілей формування податкового кредиту та витрат, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних первинних документів (у т.ч. податкових накладних) та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товару (послуг) з ПДВ, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю позивача.

Ознаками господарської діяльності у розумінні приписів ст.3 ГК України є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків.

Таким чином, про відсутність реального характеру господарських операцій в залежності від їх предметності можуть свідчити доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

З метою дослідження реальності вчинення господарських операцій між позивачем та СФГ "Петрівське", АФГ "Таврія", ПАТ "Дніпровський термінал" судом встановлено наступне.

1) На підтвердження реальності господарських операцій з СФГ "Петрівське" позивачем надано договір поставки від 07.11.2014 р. № 07/11, додатки №№ 1, 2 від 07.11.2014 р. та від 24.11.2014 р. до договору, видаткові накладні від 10.11.2014 р. № 64, від 28.11.2014 р. № 65, податкові накладні від 25.11.2014 р. № 27/2, від 28.11.2014 р. № 29/2, товарно-транспорті накладні від 02.11.2014 р., 05.11.2014 р., 07.11.2014 р., 08.11.2014 р., 09.11.2014 р., 10.11.2014 р., 16.11.2014 р., 17.11.2014 р., 19.11.2014 р., 20.11.2014 р., 22.11.2014 р., 23.11.2014 р., 25.11.2014 р., 26.11.2014 р., 27.11.2014 р., картки рахунку № 631 за 2014 рік, № 281 за 2014 рік, договір відповідального зберігання від 07.11.2014 р., укладений з ППБФ "Консоль", акти приймання-передачі від 07.11.2014 р. № 1, від 11.11.2014 р. № 2, від 01.12.2014 р. № 3, трьохсторонні акти приймання-передачі товару від 11.11.2014 р., від 01.12.2014 р., складені ППБФ "Консоль", ПП "Борисфен-Полігранд-Т", ПАТ "Дніпровський термінал", договір поставки від 04.11.2014 р. № 04/11, укладений з ДП "Укртранснафтопродукт", видаткову накладну від 11.11.2014 р. № 5, платіжні доручення, договір про уступку права вимоги від 12.12.2014 р. № 12/12-ПД.

Всі документи (договір, додатки, видаткові та податкові накладні) від СФГ "Петрівське" підписані директором ОСОБА_9

Судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 16.06.2015 р., який набрав законної сили 17.07.2015 р., затверджено мирову угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_9 і прокурором Броварської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10, за якою ОСОБА_9 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 КК України (пособництво у фіктивному підприємництві), ч.2 ст.205-1 КК України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичної особи-підприємця за попередньою змовою групою осіб).

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він взяв участь у перереєстрації СФГ "Петрівське" на свої ім'я не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої статутом підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб. Вчинення дій, пов'язаних з перереєстрацією СФГ "Петрівське", як директора вказаного підприємства та відкриття рахунків підприємства надало змогу невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, прикриваючись імітацією підприємницької діяльності перереєстрованого підприємства. Використовуючи фіктивну юридичну особу - СФГ "Петрівське", дані особи отримали можливість розпоряджатися рахунками СФГ "Петрівське", здійснювати прибуткові та видаткові операції по цих рахунках на власний розсуд, укладати від імені ОСОБА_9 нікчемні господарські угоди та складати фіктивні первинні документи, що свідчать про нібито реалізацію товарів (робіт, послуг) на адресу реально діючих підприємств України, що призводить до незаконної мінімізації податкових зобов'язань останніми, а також складати та видавати від імені ОСОБА_9 документи податкової звітності.

Положеннями ч.4 ст.72 КАС України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, оскільки директора СФГ "Петрівське" ОСОБА_9 засуджено за пособництво у здійсненні фіктивного підприємництва, всі документи за його підписом, що стосуються в тому числі і відносин СФГ "Петрівське" з ПП "Борисфен-Полігранд-Т", не мають юридичної сили, так як первинні документи (видаткові і податкові накладні) виписані від імені платника податку - постачальника товарів особою, яка не уповноважена здійснювати господарську діяльність.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 29.07.2015 р. у справі № К/9991/65993/12.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.01.2011 р. у справі за позовом ТОВ "СІБ" до ДПІ у Жовтневому районі м.Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, неналежним чином оформлена (підписана не уповноваженою особою) податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з твердженнями Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про неправомірне формування позивачем податкового кредиту у сумі 2469067 грн. та витрат у сумі 12345333,33 грн. по відносинах з СФГ "Петрівське".

2) На підтвердження реальності господарських операцій з ПАТ "Дніпровський термінал" позивачем надано договір складського зберігання від 10.10.2014 р. № 10/10/14-БПТ-ДТ/Зб, додаткову угоду № 1 від 10.10.2014 р., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.11.2014 р. № ОУ-0000975.

Незважаючи на те, що суд ухвалами від 22.02.2016 р., 18.03.2016 р., 31.03.2016 р., 11.04.2016 р., 22.04.2016 р. зобов'язував позивача надати до суду податкові накладні, платіжні документи по відносинах з цим контрагентом, ПП "Борисфен-Полігранд-Т" вказані документи до суду так і не надало.

З матеріалів справи слідує, що документування отриманих послуг від ПАТ "Дніпровський термінал" безпосередньо пов'язане з поставкою позивачу товару (макухи) від СФГ "Петрівське". Оскільки судом встановлено відсутність поставок макухи від СФГ "Петрівське", то і декларування позивачем послуг від ПАТ "Дніпровський термінал" по зберіганню макухи, нібито отриманої від СФГ "Петрівське", є неправомірним. Тому відповідачем обґрунтовано виключено з показників податкової звітності ПП "Борисфен-Полігранд-Т" задекларовану від ПАТ "Дніпровський термінал" суми податкового кредиту у розмірі 1069 грн. та витрат у розмірі 5345,39 грн.

3) На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з АФГ "Таврія" позивачем надано договір купівлі-продажу товару (сої) від 30.10.2014 р. № 30/10-1, додаток № 1 до договору, рахунки на оплату від 30.10.2014 р. №№ 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, видаткові накладні від 30.10.2014 р. №№ 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, податкові накладні від 30.10.2014 р. №№ 1/2, 2/2, 3/2, 4/2, 5/2, 6/2, 7/2, 8/2, 9/2, 10/2, 11/2, товарно-транспортні накладні від 31.10.2014 р., 01.11.2014 р., 02.11.2014 р., 03.11.2014 р., 04.11.2014 р., 05.11.2014 р., 06.11.2014 р., 07.11.2014 р., 08.11.2014 р., 09.11.2014 р., 10.11.2014 р., 11.11.2014 р., від 12.11.2014 р., картки рахунку № 281 за 2014 рік, № 631 за 2014 рік, договір складського зберігання від 25.11.2014 р. № 2511, укладений з ТОВ "Агро-Транзит-Інвест", договір відповідального зберігання від 05.10.2014 р., укладений з ППБФ "Консоль", акти приймання-передачі до договору відповідального зберігання від 05.10.2014 р. № 1, від 25.11.2014 р. № 2, трьохсторонній акт приймання-передачі від 25.11.2015 р., складений ППБФ "Консоль", ПП "Борисфен-Полігранд-Т", ТОВ "Агро-Транзит-Інвест", договір поставки (сої) від 28.10.2014 р. № 281014 з ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра", видаткову накладну від 31.10.2014 р. № 3, договір про уступку права вимоги від 02.12.2014 р. № 02-12-ПД, платіжні доручення.

Дослідивши зазначені документи, суд вважає, що вони не спростовують доводи відповідача про безтоварність господарських операцій ПП "Борисфен-Полігранд-Т" з вищевказаним контрагентом, а навпаки підтверджують, що вказані операції відбувалися лише на папері.

Так, з вищевказаних документів слідує, що спочатку ПП "Борисфен-Полігранд-Т" 05.10.2014 р. передало частину сої у кількості 2300 м/т на зберігання ППБФ "Консоль" на склад ТОВ "Агро-Транзит-Інвест" за адресою: м.Херсон, вул.Домобудівна, 11, згідно договору відповідального зберігання від 05.10.2014 р. та акту приймання-передачі від 05.10.2014 р. № 1.

Після цього, 30.10.2014 р. ПП "Борисфен-Полігранд-Т" придбало сою, частина якої вже перебувала на складі у м.Херсоні, вул.Домобудівна, 11, у АФГ "Таврія" згідно договору купівлі-продажу товару від 30.10.2014 р. № 30/10-1, видаткових накладних від 30.10.2014 р. №№ 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, податкових накладних від 30.10.2014 р. №№ 1/2, 2/2, 3/2, 4/2, 5/2, 6/2, 7/2, 8/2, 9/2, 10/2, 11/2.

Перевезення сої відповідно до товарно-транспортних накладних здійснювалося з Новотроїцького району Херсонської області на склад за адресою: м.Херсон, вул.Домобудівна, 11, у період з 31.10.2014 р. по 12.11.2014 р. Тобто, останнім днем поставки вказується 12.11.2014 р.

Між тим, згідно договору поставки від 28.10.2014 р. № 281014 та видаткової накладної від 31.10.2014 р. № 3, ПП "Борисфен-Полігранд-Т" 31.10.2014 р. вже продало сою ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра", яка ще не була навіть поставлена позивачу.

При цьому суд звертає увагу на те, що частина сої, яка нібито придбана ПП "Борисфен-Полігранд-Т" у АФГ "Таврія", була передана на зберігання ще до її придбання та поставки до місця зберігання, а інша частина (яка за документами належала позивачу) - була продана ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра" ще до її поставки на адресу позивача.

Суд акцентує увагу на тому, що згідно наданих позивачем товарно-транспортних накладних, останнє перевезення здійснювалося 12.11.2014 р., а приймання сої на відповідальне зберігання відбулося 25.11.2014 р. відповідно до акту приймання-передачі до договору відповідального зберігання від 25.11.2014 р. № 2, трьохстороннього акту приймання-передачі від 25.11.2015 р., складеного ППБФ "Консоль", ПП "Борисфен-Полігранд-Т", ТОВ "Агро-Транзит-Інвест". Згідно трьохстороннього акту приймання-передачі від 25.11.2014 р. власником сої є ПП "Борисфен-Полігранд-Т", в той час як відповідно до видаткової накладної від 31.10.2014 р. № 3 її власником вже було ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра".

Представник позивача не зміг пояснити, де перебувала соя з моменту її доставки у м.Херсон (остання поставка 12.11.2014 р.) до передачі її на склад 25.11.2014 р.

З викладеного слідує, що надані позивачем первинні документи суперечать один одному, зафіксовані у них дані стосовно здійснення господарських операцій з придбання, поставки та зберігання сої не відповідають дійсності та не підтверджують рух товару (сої) від АФГ "Таврія" до ПП "Борисфен-Полігранд-Т".

Позивачем не надано жодного документи щодо якості сої (хоча п.1.2 договору від 30.10.2014 р. № 30/10-1 вказується показники, яким повинна соя відповідати), наявності у АФГ "Таврія" технічних можливостей та трудових ресурсів для здійснення поставок сої у об'ємах, задекларованих позивачем (поставка сої здійснювалася з Новотроїцького району Херсонської області, в той час як орендована АФГ "Таврія" земельна ділянка знаходиться у Білозерському районі Херсонської області; не надано доказів про наявність у вказаного постачальника складів чи інших місць, де могла зберігатися соя у таких об'ємах; чисельність працюючих за 2013 рік - 0, за І півріччя 2014 року - 0, за ІІІ квартал 2014 року - 7, що унеможливлює здійснення господарських операцій АФГ "Таврія" у задекларованих обсягах), документів складського зберігання сої.

Окремо суд зазначає, що надані позивачем товарно-транспорті накладні містять суттєві недоліки. Зокрема, у них відсутні відомості про пункт навантаження, особи, яка відпустила товар, відповідальної особи вантажовідправника, не заповнено графи щодо вантажно-розвантажувальних операцій.

Крім того, зазначені у товарно-транспортних накладних перевізники відсутні у переліку постачальників послуг АФГ "Таврія".

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність належного документального підтвердження задекларованих позивачем господарських операцій з поставки сої від АФГ "Таврія", у зв'язку з чим ПП "Борисфен-Полігранд-Т" протиправно сформовано податковий кредит у сумі 1147500 грн. та витрати у сумі 5737500 грн. за результатами цих операцій.

4) На підтвердження господарських операцій з ФОП ОСОБА_4 позивачем надано рахунок-фактуру від 17.11.2014 р. № 00000015, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2014 р. № 00000005, товарно-транспортні накладні від 29.10.2014 р. №№ 004058, 004053, 004056.

Перш за все суд звертає увагу на те, що висновки про відсутність належного документального підтвердження господарських операцій з ФОП ОСОБА_4, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області зробила у зв'язку з тим, що позивачем під час перевірки не було надано товарно-транспортних накладних.

З матеріалів справи слідує, що акт перевірки від 25.08.2015 р. № 195/21-03-22-02-33390615 підписано директором ПП "Борисфен-Полігранд-Т" без зауважень. При цьому директор підприємства підтвердив, що первинні бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність суб'єкта господарювання (спростовують факти, викладені в цьому додатку, що є невід'ємною частиною акта перевірки) за період, що перевіряється, відсутні.

Тобто, директор ПП "Борисфен-Полігранд-Т" особисто підтвердив відсутність товарно-транспортних накладних по відносинах з ФОП ОСОБА_4

Положеннями п.44.6 ст.44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті ), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Позивачем товарно-транспортні накладні не надавалися контролюючому органу ні під час перевірки, ні до прийняття рішення. ПП "Борисфен-Полігранд-Т" надало їх лише до суду.

Тому суд погоджується з доводами відповідача про те, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.11.2014 р. № 00000005 не підтверджений товарно-транспортними накладними стосовно надання послуг з перевезення товарно-матеріальних цінностей.

З акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) слідує, що ФОП ОСОБА_4 позивачу надано "автопослуги". Між тим з даного акту неможливо встановити які саме послуги надавалися ФОП ОСОБА_4, оскільки відсутній договір на надання послуг з перевезення, дані щодо товару, який перевозився, кілометражу, пунктів завантаження та розвантаження, розрахунків за надані послуги, пов'язаність отриманих послуг з господарською діяльністю ПП "Борисфен-Полігранд-Т".

Суд акцентує увагу на тому, що вказана у акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) сума витрат 156000 грн. не підтверджена жодним первинним документом (в тому числі і платіжним).

Ухвалами суду від 22.02.2016 р., 18.03.2016 р., 31.03.2016 р., 11.04.2016 р., 22.04.2016 р. витребувалися у позивача вищевказані документи, однак ПП "Борисфен-Полігранд-Т" було надано до суду лише товарно-транспортні накладні від 29.10.2014 р. №№ 004058, 004053, 004056.

Стосовно наданих до суду товарно-транспортних накладних суд зазначає наступне.

З 14.01.2014 р. набрав чинності наказ Міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 р. № 983 "Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.12.2013 р. за № 2197/24729, яким внесено зміни до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568, а також затверджено нову форму товарно-транспортної накладної (форма № 1-ТН) (далі - ТТН).

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.1997 р. № 363 (далі - Правила № 363), визначено, що ТТН є основним документом на перевезення вантажів.

Згідно з розділом 1 Правил № 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Вказана форма товарно-транспортної накладної є обов'язковою до використання всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності та сфери управління.

Згідно п.11.4 Правил № 363 ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Відповідно до Правил № 363 товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. ТТН - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, товарно-транспортна накладна відноситься до первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, за умови їх належного оформлення.

Однак надані позивачем товарно-транспортні накладні від 29.10.2014 р. складені за формою, яка не передбачена Правилами № 363 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 р. № 983) і не містять в повному обсязі всіх обов'язкових реквізитів, передбачених законодавством.

Зокрема, у всіх товарно-транспортних накладних відсутні дані про вантажно-розвантажувальні операції, про відповідальну особу вантажовідправника (у ТТН № 004058 відсутній і підпис відповідальної особи вантажовідправника, а у ТТН № 004053 у графі "відповідальна особа вантажовідправника" підписався ОСОБА_4, хоча вантажовідправником було ТОВ "Стандарт-2010", а ОСОБА_4 значиться як автомобільний перевізник), відсутні підписи відповідальних осіб вантажоодержувача (ПП "Борисфен-Полігранд-Т"), відсутні повні дані про пункти навантаження.

Крім того, вищевказані товарно-транспортні накладні виписано 29.10.2014 р., а акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) складено 30.11.2014 р.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.3, 5 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Для визначення пов'язаності отриманих від ФОП ОСОБА_4 послуг з господарською діяльністю ПП "Борисфен-Полігранд-Т" та їх використання в оподатковуваних операціях підприємства з метою отримання доходу, ухвалою суду від 22.04.2016 р. було зобов'язано позивача надати до суду документи, що підтверджують здійснення господарських операцій між ПП "Борисфен-Полігранд-Т" з ТОВ "Стандарт-2010" (дане підприємство зазначене в товарно-транспортних накладних як замовник та вантажовідправник). Між тим, позивачем вказані документи до суду також не надано.

Отже, документи, згідно з якими позивачем фіксувались господарські операції та які він вважає первинними бухгалтерськими документами, складені не з окремими, а із суттєвими недоліками щодо їх форми і змісту, а самі господарські операції не підтверджено документально, що в свою чергу виключає можливість використання їх як належних доказів на підтвердження правомірності формування витрат по взаємовідносинам з контрагентом ФОП ОСОБА_4

5) На підтвердження господарських операцій з ПП "Еліт Агро Сервіс" позивачем надано акт надання послуг від 29.12.2014 р. № 26.

Відповідно до цього акту ПП "Еліт Агро Сервіс" надало ПП "Борисфен-Полігранд-Т" послуги ІТ-аутсорсингу, а саме: налаштування і апгрейд апаратної частини обладнання; налаштування і обновлення ПО; захист сітки від несанкціонованого доступу ззовні; антивірусний захист; своєчасний ремонт і заміна супроводжувального обладнання; резервне копіювання інформації (bасuр); консультування і навчання персоналу за період з 01.10.2014 р. по 29.12.2014 р. на суму 146618 грн.

Однак даний акт містить загальний опис отриманих послуг, що не дозволяє встановити його зв'язок з отриманими доходами та задекларованими податковими зобов'язаннями ПП "Борисфен-Полігранд-Т". З акту надання послуг неможливо встановити об'єм виконаних робіт (послуг), визначення затрат сторін, оскільки відсутні договір, будь-які дані або звіти про здійсненні ПП "Еліт Агро Сервіс" роботи, узгодження ціни цих послуг, калькуляція виконаних робіт.

Також позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що ПП "Еліт Агро Сервіс" могло надавати зазначені послуги, має відповідних фахівців у цій сфері, наявність у ПП "Борисфен-Полігранд-Т" комп'ютерної техніки, персоналу, який проходив навчання, враховуючи те, що у І-ІІІ кварталах 2014 року на підприємстві працювало 0 осіб, а у ІV кварталі 2014 року - 4 особи.

Окрім цього, позивачем не надано платіжного документу, який би підтверджував факт розрахунків за вказаним актом надання послуг.

Згідно абз.11 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразу), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Також, залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Приписами п.п.2.15, 2.16 Положення визначено, що забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Тобто, факт надання послуг повинен бути оформлений первинними бухгалтерськими документами та для набуття статусу первинних документів містити всі необхідні реквізити, передбачені ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Крім того, порядок ведення податкового обліку вимагає встановлення зв'язку проведених операцій з господарською діяльністю підприємства. Відсутність необхідних даних в акті надання послуг не дає можливості зробити висновок щодо фактичного отримання ПП "Борисфен-Полігранд-Т" послуг ІТ-аутсорсингу від ПП "Еліт Агро Сервіс".

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що акт надання послуг, складений між позивачем та ПП "Еліт Агро Сервіс", не містить вичерпної інформації щодо таких послуг та стосовно факту виконання робіт, що б свідчило про зв'язок таких послуг з веденням господарської діяльності ПП "Борисфен-Полігранд-Т".

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем документи підтверджують лише документування операцій з придбання у СФГ "Петрівське", АФГ "Таврія", ПАТ "Дніпровський термінал", ФОП ОСОБА_4, ПП "Еліт Агро Сервіс" товарів та послуг, а сам по собі факт оформлення документів не є безумовним свідченням того, що поставки товарів та послуг мали місце, тому наявні у позивача первинні документи, зокрема, видаткові і податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Суд також зазначає, що наслідки порушення податкового законодавства повинні застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПП "Борисфен-Полігранд-Т" в частині визнання частково протиправним та часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 03.09.2015 р. № на суму 39600 грн., з яких за основним платежем на 31680 грн., за штрафними санкціями на 7920 грн. та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.09.2015 р. № на суму 39600 грн., з яких за основним платежем на 31680 грн., за штрафними санкціями на 7920 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 травня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3