Справа № 826/3148/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2016 року 15:19 № 826/3148/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представників позивача - Маленко О.М., Симбірцева Є.В.,

представника відповідача - Денисенко О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київхліб» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Київхліб» з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2015 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «Київхліб» правомірно сформувало суми податкового кредиту за рахунок придбаних у ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі» товарів, а висновки наведені в акті перевірки від 31.08.2015 № 3479/26-56-22-02-03/00381574 стосовно порушення товариством норм п. 198.2, п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого нібито завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за звітний період червень 2015 року на загальну суму 4 017 178 грн., спростовуються нормами чинного законодавства та наявною у позивача первинною документацією.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, в яких зазначено про правомірність висновків акта перевірки та законність винесеного на його підставі податкового повідомлення-рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, протягом періоду з 10.08.2015 по 21.08.2015 працівником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно норм 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 06.08.2015 № 960 і направлення від 10.08.2015 № 627 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Київхліб» () з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Альтех» (код за ) за період 01.01.14 по 30.06.2015; ТОВ «Деас Трейд» (код за ЄДРОУ 39287574), ТОВ «Волнат Веллі» (код за ЄДРОУ 37175251), ТОВ «Фаетон-груп» (код за ), ТОВ «КАДЕВЕ» (код за ), ТОВ «Альтера Інж» (код за ), ТОВ «Зоряні шляхи» (код за ), ТОВ «Хлібні технології» () за період 01.01.2015 по 31.01.2015: ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ТОВ «Хлібні технології» (код за ), ТОВ «Фаетон-груп» (код за ), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ТОВ «КАДЕВЕ» (код за ), ТОВ «Олсервіс» (код за ), ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Архінжпроект» (код за ), ТОВ «Волнат Веллі» (код за ), ТОВ Міжнародний центр харчових технологій» (код за ) за період з 01.03.2015 по 31.03.2015; ТОВ «Аграфуд» (код за ),ТОВ «Газтранспроект» (код за ), ТОВ «Волнат Веллі» (код за ), ТОВ «Меганокс» (код за ), ТОВ «Зоряні шляхи» (код за ), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ТОВ «Промислові мастила-центр» (код за ) за період з 01.04.2015 по 30.04.2015, за результатами якої складений акт від 31.08.2015 № 3479/26-56-22-02-03/00381574 (надалі - акт перевірки). Проведення такої позапланової виїзної перевірки ініційовано на підставі постанови СВ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 02.07.2015 про призначення документальної позапланової перевірки ПАТ «Київхліб» в зв'язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005440 від 03.06.2015 та постанови ОВС 3-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві від 15.07.2015 про призначення документальної перевірки ПАТ «Київхліб» в зв'язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000188.

В тексті зазначеного акта перевірки містяться висновки працівника податкової інспекції про завищення позивачем в порушення норм п. 198.2, п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України задекларованого показника від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за звітний період червень 2015 року на 4 032 178 грн. Епізоди даних правопорушень перевіряючий пов'язує з фактами неправомірного врахування ПАТ «Київхліб» при визначенні об'єктів оподаткування податком на додану вартість сум витрат на придбання товарів у контрагентів-постачальників ТОВ «Альтех» (на підставі договору поставки від 15.01.2015 № К150115/1, предмет поставки - малі архітектурні форми), ТОВ «Волнат Веллі» (на підставі договору поставки від 20.12.2013 № 201213, предмет поставки - харчова сировина (горіх волоський)) та ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Архінжпроект» (на підставі договору підряду від 03.02.2015 № 03/02-2015).

За результатами таких господарських операцій ПАТ «Київхліб» віднесло до складу податкового кредиту податок на додану вартість за звітні періоди січень-червень 2015 року на загальну суму 3 853 408,43 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Альтех»), за звітні періоди січень, березень і квітень 2015 року - 163 770 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Волнат Веллі») та за звітний період березень 2015 року - 15 000 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Архінжпроект»).

В ході здійснення документальної перевірки працівник ДПІ дійшов висновку про відсутність у ПАТ «Київхліб» правових підстав для формування показників податкового кредиту з податку на додану вартість (в сумі 4 032 178 грн.) по господарських операціях з суб'єктами підприємницької діяльності ТОВ «Альтех», ТОВ «Волнат Веллі» і ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Архінжпроект».

Такі висновки перевіряючого, зокрема в частині фінансово-господарських операцій з ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі», ґрунтуються на наступних обставинах: 1) за даними постанови СВ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 02.07.2015 про призначення документальної позапланової перевірки ПАТ «Київхліб» та постанови ОВС 3-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві від 15.07.2015 про призначення документальної перевірки ПАТ «Київхліб», ТОВ «Альтех» зареєстровано та використовувалося з метою прикриття незаконної діяльності; 2) згідно даних з АІС ДФС України «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» встановлено розбіжність між задекларованими ТОВ «Альтех» показниками податкових зобов'язань та задекларованими ПАТ «Київхліб» показниками податкового періоду за період з 01.03.2015 по 30.06.2015; відсутністю у ТОВ «Альтех» трудових ресурсів, власних основних засобів для вироблення/виготовлення малих архітектурних форм та для монтажу/встановлення тимчасових споруд; за результатами проведеного аналізу ланцюгу постачання ТОВ «Волнат Веллі» та у зв'язку з отриманням податкової інформації (акти про неможливість проведення зустрічної звірки) стосовно контрагентів останнього (ТОВ «Болтрейд» і ТОВ «Меркірінс»), перевіряючий дійшов висновку про неможливість підтвердження реальності господарських операцій з поставок горіху волоського.

23.09.2015 ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві своїм листом № 12562/10/26-56-22-02-12 відкоригувала висновки, викладені в акті перевірки, а саме залишила без змін висновки про завищення ПАТ «Київхліб» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за звітний період червень 2015 року на 4 017 178 грн. по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі».

24.09.2015 ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення за № (форми «В4»), яким зменшила розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларованого ПАТ «Київхліб» у податковій декларації за червень 2015 року (реєстр. № від 20.07.2015), на 4 017 178 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення від 24.09.2015 за № було залишено без змін згідно рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 07.12.2015 №18555/10/26-15-10-05-35 та Державної фіскальної служби України від 15.02.2016 №3134/6/99-99-10-01-01-25.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 24.09.2015 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.10.2014 за № 1235/26012 та набрав чинності 01.12.2014, діяв до 30.12.2015, тобто був чинним на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку на додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, протягом перевіряємого періоду ПАТ «Київхліб» здійснювало господарську діяльність з виробництва хліба та хлібобулочних виробів, виробництва борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, що відповідає основним видам діяльності позивача згідно з ЄДРПОУ.

Судом встановлений факт укладення між ПАТ «Київхліб» і суб'єктами підприємницької діяльності ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі» письмових договорів, а саме:

- договір поставки № К150115/1 від 15.01.2015 з ТОВ «Альтех» (в особі директора Медвідь А.Г.), за умовами якого Постачальник (ТОВ «Альтех») зобов'язується виготовити і поставити у власність Покупця (позивача) в обумовлені в цьому договорі строки тимчасові споруди - малі архітектурні форми згідно зі специфікацією, яка є невід'ємною частиною цього договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію. Така поставка відбувається шляхом передачі прав власності на продукцію, яка доставлена і змонтована у зонах розміщення об'єктів роздрібної торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами, що користуються найвищим споживчим попитом у місті Києві (далі - зони розміщення), у відповідності з паспортом прив'язки тимчасової споруди, виданого Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з урахуванням вимог до благоустрою, що визначені рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 «Про правила благоустрою міста Києва». Зокрема, за даними специфікації від 15.01.2015 до вказаного договору № К150115/1 від 15.01.2015 та додатку № від 26.01.2015 до цього ж договору, ТОВ «Альтех» мало поставити позивачу тимчасові споруди (малі архітектурні форми) в кількості 5 140 штук та додаткове обладнання за узгодженим переліком;

- договору поставки № 201213 від 20.12.2013 з ТОВ «Волнат Веллі» (в особі директора Брік С.Б.. за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар - харчову сировину згідно зі специфікаціями, які є невід'ємною частиною цього договору. Поставці підлягало ядро горіха грецького. Відповідно до п. 1.3 Договору поставка здійснюється на умовах СРТ Київ згідно з міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року. Згідно специфікацій від 08.01.2015, 30.01.2015, 03.03.2015 та від 17.04.2015 ТОВ «Волнат Веллі» мав поставити позивачу товар «ядра горіха грецького» у визначених цими специфікаціями обсягах та за вказаними адресами.

В тексті свого позову представник позивача зазначив, що на виконання зазначених вище договорів ТОВ «Альтех» виготовлено та поставлено на адресу ПАТ «Київхліб» продукції (тимчасові споруди) на загальну суму 23 120 452,57 грн. (в тому числі ПДВ - 3 853 408,43 грн.), а ТОВ «Волнат Веллі» поставило 3,89 тон горіху грецького на загальну суму 982 620,16 грн. (в тому числі ПДВ - 163 770,02 грн.).

За поставлені товари ПАТ «Київхліб» повністю розрахувалось зі своїми контрагентами.

На підтвердження правомірності формування сум податкового кредиту за вказаними договорами поставок позивач надав суду копії наступних документів: видаткових і податкових накладних; роздруківок електронних витягів з Єдиного реєстру податкових накладних; актів щодо актуалізації ціни тимчасових споруд до договору поставки № К150115/1 від 15.01.2015, де наведені переліки використаних ТОВ «Альтех» матеріалів при виготовленні та монтажу тимчасових споруд, переліки виконаних додаткових робіт та їх вартість; товарно-транспортних накладних щодо перевезення вантажів (горіхів волоських); посвідчень якості на горіхи волоські, видані виробником - ТОВ «Волнат Веллі»; платіжних доручень та банківських виписок

Також позивач надав суду копії реєстраційних документів та довідку з органу статистики стосовно ТОВ «Альтех», наказ про призначення ОСОБА_8 керівником цього товариства, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Альтех» № 5 від 03.02.2015 (згідно якого загальними зборами учасників товариства прийнято рішення про звільнення ОСОБА_8 з посади керівника товариства та одночасно про призначення керівником Медвідь А.Г.), ліцензії серії НОМЕР_4, виданої ТОВ «Альтех» на право здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Як зазначає позивач в тексті позову, придбані у ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі» товарно-матеріальні цінності були використані ПАТ «Київхліб» в своїй господарській діяльності наступним чином:

- щодо товарів придбаних у ТОВ «Альтех» - ПАТ «Київхліб» здобуло перемогу на конкурсі по залученню інвестора до створення об'єктів роздрібної торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами, що користуються найвищим споживчим попитом у місті Києві, що проводився Київською міською державною адміністрацією. Результати конкурсу були затверджені розпорядженням КМДА від 19.12.2014 № 1491,1492,1493Д 494 «Про затвердження переможця конкурсу». На виконання вказаних розпоряджень між Департаментом економіки та інвестицій, Департаментом промисловості та розвитку підприємництва КМДА та ПАТ «Київхліб» було укладено інвестиційні договори від 24.12.2014 за № 050-13/і/144, № 050-13/і/145, № 050-13/і/146 і № 050-13/і/147, якими передбачалось створення об'єктів роздрібної торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами по 4 лотах. Тобто, позивач за вказаними договорами зобов'язувався створити нові об'єкти роздрібної торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами (тимчасові одноповерхові споруди торгівельного призначення). Для виконання взятих на себе зобов'язань за інвестиційними договорами ПАТ «Київхліб» уклало договір поставки з ТОВ «Альтех» № К150115/1 від 15.01.2015. Отримані тимчасові споруди (малі архітектурні форми) були введені в експлуатацію на місцях на підставі актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів;

- щодо товарів придбаних у ТОВ «Волнат Веллі» - придбана харчова сировина (горіх волоський) використовувалась ПАТ «Київхліб» для виготовлення хлібобулочних виробів. Такий придбаний товар є прямими матеріальними витратами при виробництві хлібобулочних виробів і входить до собівартості виготовленого товару. А саме, отриманий від ТОВ «Волнат Веллі» товар оприбутковувався на рахунку 201 «Сировина та матеріали», далі передавався у виробництво (рах. 231), а готова продукція оприбутковувалась на рахунку 26 «Готова продукція». Собівартість готової продукції в момент реалізації списується на рахунок 901 «Собівартість готової продукції».

Додатково на підтвердження наявності економічної обґрунтованості укладення спірних договорів позивач подав до суду наступні документи: копії розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 19.12.2014 за № 1491, 1492, № 1493 і № 1494 «Про затвердження переможця конкурсу із залучення інвестора до створення об'єктів роздрібної торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами, що користуються найвищим споживчим попитом»; інвестиційних договорів про створення об'єктів роздрібної торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами, що користуються найвищим споживчим попитом у місті Києві; додатку № 4 - форма подання звіту (інформації) про стан реалізації інвестиційного проекту; акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів - павільйонів, що містять відомості про введення таких основних засобів в експлуатацію

Оцінивши вказані докази за правилами ст. 86 КАС України, суд приходить до висновку про те, що зазначені первинні документи підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі» у зв'язку з наступним.

За результатами дослідження вище перелічених первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Також з наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами ПАТ «Київхліб» на придбання товарно-матеріальних цінностей і здійсненням ним господарської діяльності.

При цьому суд вважає, що посилання відповідача на обставини, зафіксовані в отримані податковій інформації по суб'єктах господарювання ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі» та їх контрагентів-постачальників, не можуть спростовувати фактичне виконання спірних операцій, оскільки контролюючим органом в даному випадку не доведено жодними іншими доказами відсутність у названих контрагентів позивача достатньої кількості кваліфікованих трудових ресурсів та і відповідного складу і обсягу майна, засобів на момент укладення та вчинення спірних правочинів та/або неможливість цими підприємствами залучити на договірних засадах до процесу виконання певних робіт (надання послуг) інших юридичних/фізичних осіб та використання орендованого майна.

Крім того, відповідачем не було надано суду належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання договорів пр. надання послуг, зокрема, того, що дані підприємстві не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їх реєстрація платниками податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку.

В силу п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10.10.2012 за № К-24491/10, «за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання Підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань».

В ході розгляду даної справи відповідачем не було пред'явлено до суду будь-які належні докази нікчемності правочину, укладеного між ПАТ «Київхліб» і постачальниками ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі», а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження фактів підписання договорів поставок та первинних документів до них неуповноваженими на те особами.

Зокрема, в акті перевірки позивача також відсутні відомості про визначення контрагентам позивача сум податкових зобов'язань у зв'язку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі» за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

В силу ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак, відповідач в ході судового розгляду даної справи будь-які достовірні відомості з документальним підтвердженням про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ПАТ «Київхліб», ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі», - безпосередньо відповідальних за укладення і виконання спірних правочинів, у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, до суду не подав.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведення позивачем дотримання ним законодавчих вимог щодо документального підтвердження сум податку на додану вартість в ціні товарів, придбаних у ТОВ «Альтех» і ТОВ «Волнат Веллі», що віднесені до складу податкового кредиту за перевіряємі періоди, та як наслідок про протиправність здійсненого відповідачем зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларованого ПАТ «Київхліб» у податковій декларації за червень 2015 року (реєстр. № від 20.07.2015), на 4 017 178 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 24.09.2015 № .

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Київхліб» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Київхліб» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 24.09.2015 № .

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Київхліб» () судові витрати у розмірі 60 257,67 грн. шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов