Справа № 820/10835/15
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 р. Справа № 820/10835/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кумеда В.А.

представника відповідача Кушнір І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. по справі № 820/10835/15

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини

про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - відповідач, Уповноважений з прав людини), в якому просив суд:

- визнати дії та бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду його звернень від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 та від 12.07.2015 року протиправними;

- зобов'язати відповідача розглянути та провести перевірку доводів за його зверненнями від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 року, від 10.07.2015 року та від 12.07.20015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. зазначений позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 та від 12.07.2015 року протиправними.

Зобов'язано Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1 від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 року, від 10.07.2015 року та від 12.07.20015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, а іншу частину постанови - залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», ст.ст. 7, 9, 86, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем на адресу Уповноваженого Верховної Ради з прав людини були направлені звернення від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 року, від 10.07.2015 року та від 12.07.20015 року.

Вважаючи, що вказані звернення відповідачем було неналежним чином розглянуто, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було неналежним чином розглянуто звернення позивача, чим допущено протиправну бездіяльність, у зв'язку з чим наявні підстави для покладення на відповідача обов'язку розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

За приписами ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини направив заяву від 30.03.2015р., про порушення Міністерством освіти і науки України (далі по тексту - Міністерство) його права на своєчасне отримання відповіді на звернення від 08.02.2015 р., в якій просив перевірити доводи, викладені в цій заяві та за наявності підстав скласти адміністративний протокол і направити його до суду (т. 2 а.с. 156 - 157).

Згідно даних контрольно-реєстраційної картки вказане звернення зареєстровано Секретаріатом Верховної Ради України з прав людини 01.04.2015 р. за № С242466.15/20 (т. 2 а.с. 155).

За результатами попереднього опрацювання звернення позивача було відкрито провадження, про що позивачу було повідомлено листом від 24 квітня 2015 року за підписом Представника Уповноваженого - начальника Управління з питань дотримання прав на інформацію та права на звернення Кушнір І.В., (далі за текстом Представника Уповноваженого), а також повідомлено, що про результати розгляду звернення позивача буде повідомлено додатково (т. 2 а.с. 160).

20 квітня 2015 року на адресу Секретаріату Уповноваженого з прав людини від позивача надійшло звернення від 15.04.2015р. про порушення Міністерством його права на своєчасне отримання відповіді на його звернення від 10.03.2015р., в якому заявник просив провести перевірку викладеного в заяві та у разі підтвердження викладених обставин скласти протокол про адміністративне правопорушення (а.с.182-183).

Вказане звернення зареєстроване 20.04.2015 р. за № С243418.15/20, що підтверджується реєстраційно-контрольною карткою (т. 2 а.с. 181).

Листом від 19.05.2015 № 16/15-С243418.15/20-23 за підписом Представника Уповноваженого з прав людини позивачу повідомлено про те, що за його зверненням відкрито провадження, про результати якого буде повідомлено додатково (т. 2 а.с. 187).

21.05.2015 р. відповідач звернувся до Міністерства освіти і науки України з листом (т. 2 а.с. 188), який містив вимогу надати докази направлення відповіді заявнику, для вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності забезпечити надання їх письмових пояснень із зазначенням персональних даних та забезпечити явку до Секретаріату Уповноваженого з прав людини посадових осіб Міністерства, відповідальних за підготовку та направлення відповіді на звернення позивача від 10.03.2015р.

29 травня 2015 року до Секретаріату Уповноваженого з прав людини надійшло звернення позивача від 27.05.2015р., в якому ОСОБА_1 доповнив раніше надіслані звернення від 30.03.2015 р. та від 15.04.2015 р. та повідомив, що Міністерство надало відповідь на його звернення від 08.02.2015 р. - 08.04.2015 р. та 22.04.2015 р., а на звернення від 10.03.2015 р. надало відповідь 06.05.2015 р. (т. 2 а.с.186).

Листом від 19.06.2015р. № 11/15-С245693.15/20-23 за підписом Представника Уповноваженого з прав людини позивачу було повідомлено, що викладені ним у зверненні від 27.05.2015р. обставини будуть враховані при розгляді звернень, на додаток до яких воно направлено (т. 2 а.с. 189).

12 червня 2015 року до Секретаріату Уповноваженого з прав людини надійшов лист Міністерства від 03.06.2015 № 1/10-1900, в якому повідомлялося, що документи запитувані листом Уповноваженого з прав людини від 21 травня 2015 р. були надані листом Міністерства від 15.05.2015р. № 1/10-1698 (т. 2 а.с. 188 зворотній бік). Посадові особи Міністерства, відповідальні за розгляд звернення позивача від 10.03.2015р., до Секретаріату Уповноваженого з прав людини не з'явились, пояснень не надали.

При цьому, аналіз листа Міністерства від 15.05.2015р. № 1/10-1698 (а.с. 189) свідчить про те, що ним надані документи стосувалися розгляду інших звернень позивача, щодо яких був до Міністерства направлений лист від 27 квітня 2015 року.

Таким чином, Міністерством не надано Секретаріату Уповноваженого з прав людини запитуваних документів щодо розгляду Міністерством звернення позивача від 10.03.2015 р.

21 липня 2015 року уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого з прав людини за місцем знаходженням Міністерства було розпочато перевірку (т. 2 а.с.162).

За результатами перевірки встановлено, що відповіді на звернення позивача від 08.02.2015р. Міністерством надано з порушенням встановлених строків, у зв'язку з тривалим розглядом вказаного звернення та підготовкою відповіді на нього відповідальною особою, а саме заступником начальника відділу керівних кадрів Управління роботи з персоналом та керівними кадрами Міністерства ОСОБА_7

Під час перевірки виявлено, що звернення позивача від 10.03.2015р. у Міністерстві не зареєстровано.

Листом від 21.08.2015 (т. 2 а.с. 191) за підписом Представника Уповноваженого з прав людини позивачу було повідомлено про результати перевірки Міністерства та про відсутність підстав для подальшого реагування у зв»язку з відсутністю у Міністерстві реєстрації звернення позивача від 10.03.2015р. та про неможливістю підтвердити факту надходження такого звернення до Міністерства (враховуючи відсутність опису вкладення у лист, рекомендоване повідомлення про вручення якого було надано Позивачем).

Отже, відповідь на звернення позивача від 15.04.2015р. та від 27.05.2015р. відповідачем було надано лише 21.08.2015р.

16 листопада 2015 року в приміщені Міністерства уповноваженою особою Секретаріату Уповноваженого з прав людини відносно ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною шостою статті 212-3 КУпАП (т. 2 а.с. 178) та 18 листопада 2015 року сформовану адміністративну справу, яку направлено до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду (т. 2 а.с. 177).

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що постановою № 761/35551/15-п від 25.12.2015 Шевченківського районного суду м. Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч. 6 ст. 212-3 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу злочину (т. 3 а.с. 39).

Листом від 01.02.2016р. Представником Уповноваженого - начальником Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Кушнір І.В. позивачу було надано остаточну відповідь з інформацією про всі вжиті заходи за його зверненнями від 30.03.2015р. та 27.05.2015р. (т. 3 а.с. 90-92).

З матеріалів справи встановлено, що 09 липня 2015 року на адресу Секретаріату Уповноваженого з прав людини надійшло позивача від 06.07.2015 р. (т. 2 а.с. 207 - 209)

У вказаному зверненні позивач стверджував, що рекомендованим листом він направив на адресу Міністерства звернення від 14.05.2015р. щодо бездіяльності Першого заступника Міністра освіти і науки України ОСОБА_8 та надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого поштове відправлення надійшло до Міністерства 18 травня 2015 року. Позивач стверджував, що відповіді на вказане звернення Міністерством йому надано не було.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин, викладених як у зверненні позивача від 06.07.2015 р., так і в інших його зверненнях щодо порушення Міністерством Закону України "Про звернення громадян", уповноваженими працівниками Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 21 липня 2015 року було розпочату відповідну перевірку за місцезнаходженням Міністерства.

Зокрема, перевіркою було встановлено порушення у Міністерстві правил ведення діловодства. Так, звернення Позивача від 14.05.2015 р., що було направлено до Міністерства рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення та отримано уповноваженою особою Міністерства, в електронній системі документообігу Міністерства не зареєстроване. Це в свою чергу призвело до того, що розгляд цього звернення Міністерством не здійснювався.

В ході проведення перевірки не було встановлено місцезнаходження вказаного звернення в Міністерстві та особу, з вини якої воно не було зареєстровано в системі документообігу, оскільки в Міністерстві не ведеться реєстр передачі адресованої Міністерству кореспонденції від працівників, які отримують таку кореспонденцію, до відділу, який здійснює її реєстрацію.

Враховуючи неодноразові звернення позивача до Міністерства та відсутність опису вкладення у поштове відправлення за наданим Позивачем рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідач прийшов до висновку про неможливість довести, що 18.05.2015р. до Міністерства надійшло саме звернення Позивача від 14.05.2015 р.

Про результати проведеної перевірки звернення позивача від 06.07.2015 р. та про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів позивача було повідомлено листом від 11.11.2015 р. (а.с. 217).

З матеріалів справи встановлено, що 14 липня 2015 року на адресу Секретаріату Уповноваженого з прав людини надійшло позивача від 09.07.2015 р. (т. 2 а.с. 219 - 222).

У вказаному зверненні позивач стверджував, що рекомендованим листом він направив на адресу Міністерства звернення від 11.05.2015р. щодо незгоди з наказом Міністерства від 04.12.2013 р., яке Міністерство отримало 14.05.2015 р., але відповіді в строки встановлені Законом України «Про звернення громадян» не надало, в зв»язку з чим просив провести відповідну перевірку, захистити його право на отримання відповіді у строки встановлені зазначеним Законом та скласти протокол про адміністративне правопорушення.

16 липня 2015 року від позивача надійшло звернення до відповідача від 12.07.2015 р. в якому він зазначив про отримання від Міністерства відповіді 06.07.2015 р. на його звернення від 11.05.2015 р., тобто з порушенням строків встановлених Законом України «Про звернення громадян», з зазначенням прізвища виконавця ОСОБА_9.

21-23 липня 2015 року відповідачем проведена перевірка Міністерства за наслідками якої встановлено, що виконавцем відповіді Міністерства була ОСОБА_9, яка від надання пояснень та пред»явлення документу, що посвідчує її особу відмовилася. В зв»язку з необхідністю складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідачем було направлено направлено запити щодо персональних вказаної особи до УПФУ в Шевченківському районі м. Київа та ДПІ у Шевченківсському районі, на які отримав відповідь про неможливість надання вказаних даних.

Листом від 21.08.2015р. № 11/15-С249696;249884;243418.15/20-23 за підписом Представника Уповноваженого з прав людини позивачу було повідомлено про вищевикладені обставини та про направлення до Міністерства подання Уповноваженого з прав людини з вимогою надати персональні дані відповідної особи (а.с. 230). Відповідь на подання було надано листом заступника Міністра освіти і науки України ОСОБА_10 від 29.09.2015р. № 1/10-3308, яким повідомлялося, що осіб, відповідальних за підготовку відповідей на звернення позивача, було попереджено про необхідність посилення виконавської дисципліни (а.с. 233 т. 2). Також у листі було зазначено, що вказані особи відмовились на підставі статті 63 Конституції України від надання будь-яких пояснень. При цьому, запитуваних Уповноваженим з прав людини персональних даних ОСОБА_9, необхідних для складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП, надано не було.

Листом Уповноваженого з прав людини від 15 квітня 2016 р. позивача повідомлено, що провадження за зверненням триває, та про вчинені відповідачем дії щодо розгляду звернення.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача від 08.06.2015р. до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло на адресу Секретаріату Уповноваженого з прав людини 11 червня 2015 року (а.с. 199-200).

У вказаному зверненні позивач посилався на ненадання Адміністрацією Президента України (далі - Адміністрація) відповіді на його звернення від 20.04.2015р.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин, викладених у зверненні позивача, відповідачем до Адміністрації було направлено запит листом від 25.06.2015 р. (т. 2 а.с. 201). Про направлення вказаного запиту позивача повідомлено листом від 25.06.2015р. № 11/15-С246724.15-1/20-134 (т. 2 а.с. 201).

Відповідь на вказаний запит надано листом від 07.07.2015р. № 22-02/1145 за підписом виконуючого обов'язки керівника приймальні Президента України ОСОБА_12 з поясненням причини затримки надання відповіді на звернення заявника та із запитуваними документами (т. 2 а.с. 202).

Листом Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 30.12.2015 № 11/15-С246724.15-5/20-134 позивача повідомлено, що 29 грудня 2015 року представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відносно заступника керівника Приймальні Президента України - завідувача відділу опрацювання звернень громадян Адміністрації Президента України ОСОБА_12 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною шостою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з порушенням Закону України "Про звернення громадян". 30 грудня 2015 року справу про адміністративне правопорушення направлено до Печерського районного суду міста Києва для розгляду.

Колегією суддів встановлено, що звернення позивача до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 10.07.2015р. надійшло на адресу Секретаріату Уповноваженого з прав людини 14 липня 2015 року (т. 2 а.с. 237 - 239). У вказаному зверненні позивач зазначив про порушення Міністерством його права на отримання відповіді на звернення від 13.05.2015р. та просив провести відповідну перевірку фактів викладених в заяві та у разі підтвердження викладених обставин скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо посадових осіб Міністерства.

Попередню відповідь на вказане звернення Позивачу було надано листом від 21.08.2015 р. № 11/15-С249696;249884;243418.15/20-23 за підписом Представника Уповноваженого - начальника Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення ОСОБА_13, в якому зазначалося, що за матеріалами звернення від 10.07.2015р. відкрито провадження, про результати якого буде повідомлено додатково (т. 3 а.с.1- 2).

Міністру освіти і науки України було внесено подання Уповноваженого з прав людини від 31.08.2015р.(а.с. 3-4 т. 3), в якому містилась вимога щодо надання Секретаріату Уповноваженого з прав людини копій документів, що стосуються розгляду Міністерством звернення Позивача від 13.05.2015р., забезпечення розгляду вказаного звернення, встановлення осіб відповідальних за підготовку відповідей на звернення позивача та надання письмових пояснень і персональних даних та явку до Секретаріату Уповноваженого з прав людини посадових осіб Міністерства, відповідальних за підготовку та направлення відповіді на звернення Позивача від 13.05.2015р. (т. 3 а.с. 3).

У відповідь на подання Секретаріатом Уповноваженого з прав людини 06.10.2015р. отримано лист заступника Міністра освіти і науки України від 29.09.2015р. № 1/10-3308, в якому зазначалось, що осіб, відповідальних за підготовку відповідей на звернення позивача, було попереджено про необхідність посилення виконавської дисципліни (т. 3 а.с. 5-6). Також у листі було зазначено, що вказані особи відмовились на підставі статті 63 Конституції України від надання будь-яких пояснень. При цьому, запитуваних Уповноваженим з прав людини персональних даних, необхідних для складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП, надано не було.

У зв»язку з отриманням вищенаведеної відповіді відповідачем було прийнято рішення про проведення перевірки в Міністерстві освіти і науки України та за її наслідками встановлено, що копії листів від 10.06.2015р. № 4/2-21-846-15 та від 06.07.2015р. № 4/2-21-983-15, надані Міністерством Секретаріату Уповноваженого з прав людини листом від 29.09.2015 р. № 1/10-3308, не стосуються звернення позивача до Міністерства від 13 травня 2015 року, яке було предметом подання. Зокрема, вказані листи надавались позивачу у відповідь на його звернення від 11.05.2015р., яке зареєстроване в Міністерстві 19.05.2015р. за № С- 2670.

При цьому відповідач зазначив, що перевірити матеріали за зверненням заявника, зареєстрованим у Міністерстві 29.05.2015 р. № С-2852, які знаходяться в управлінні роботи з персоналом та керівними кадрами, не вдалося, оскільки працівники відділу керівних кадрів даного управління відмовились надавати необхідні для перевірки документи.

З огляду на вказане до Прем'єр - міністра України ОСОБА_14 було направлено звернення Уповноваженого з прав людини від 24.12.2015р. № 1.-3108/С249884.15-23, в якому зазначено про факти невиконання Міністерством освіти і науки України законних вимог Уповноваженого з прав людини та його Представника, що перешкоджає здійсненню повноважень Уповноваженого з прав людини, зокрема, у сфері контролю за дотриманням законодавства про звернення громадян (т. 3 а.с. 9-12).

При цьому обґрунтованої відповіді на звернення позивача від 10.07.2015 р. на час прийняття судом першої інстанції постанови відповідачем не надано. Лише листом Уповноваженого з прав людини від 15 квітня 2016 р. позивача повідомлено, що провадження за зверненням триває, та про вчинені відповідачем дії щодо розгляду звернення

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" та ст. 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем відповіді на звернення позивача від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 року, від 10.07.2015 року та від 12.07.20015 року надано з порушенням строків, встановлених вищезазначеними приписами Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи викладене, перевіривши дії відповідача при розгляді вищезазначених звернень позивача на відповідність цих дій вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не дотримано вимоги щодо своєчасності розгляду звернень позивача.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що розгляд зазначених у позові звернень не може здійснюватись у строки встановлені Законом України «Про звернення громадян», оскільки вони спростовуються наступним.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України", Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Отже, доводи відповідача, що Закон України «Про звернення громадян» не застосовується до порядку розгляду звернень позивача, в яких міститься вимога про складення протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки провадження щодо розгляду цих звернень здійснюється у порядку встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення, є необґрунтованими.

Таким чином, розгляд вищевказаних звернень ОСОБА_1 Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини має здійснюватись саме в межах строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем була допущена бездіяльність щодо розгляду звернень позивача у строки встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що Уповноважений не може виступати відповідачем у цій справі, виходячи з такого.

З матеріалів справи встановлено, що вищезазначені звернення позивача були адресовані саме до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Повноваження Уповноваженого щодо прийняття та розгляду звернень громадян України встановлено статтею 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", якою передбачено, що при розгляді звернення Уповноважений має право відкрити провадження у справі, направити звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи. Разом з тим, провадження за зверненнями позивача було відкрито Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а не направлено на розгляд іншому органу.

Таким чином, доводи відповідача, що він є неналежним відповідачем, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини допущено бездіяльність під час розгляду звернень ОСОБА_1 від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 08.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 та від 12.07.2015 року.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов»язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1 від 30.03.2015 року, від 15.04.2015 року, від 27.05.2015 року, від 06.07.2015 року, від 09.07.2015 року, від 10.07.2015 року та від 12.07.20015 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

За приписами ч. 1 ст. 19 вказаного Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення, особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують.

Як встановлено з матеріалів справи, за наслідками розгляду звернення позивача від 30.03.2015 р. Уповноваженим з прав людини було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, яка не є відповідальною за своєчасне надання Міністерством освіти і науки України відповіді на звернення громадян, що підтверджено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.12.2015 (т. 3 а.с. 39). Отже, особа, яка відповідальна за порушення права позивача на своєчасне отримання звернення відповідачем не встановлена, а тому правильними є висновки суду першої інстанції, що вказане звернення не розглянуто відповідачем об"єктивно та всебічно.

У відповіді на звернення позивача від 15.04.2015 р. та від 06.07.2015 р. відповідач повідомив про неможливість встановлення в Міністерстві особи, з вини якої звернення позивача до Міністерства від 10.03.2015 р. та від 14.05.2015 р. не були зареєстровано в системі документообігу, оскільки в Міністерстві не ведеться реєстр передачі адресованої Міністерству кореспонденції від працівників, які отримують таку кореспонденцію, до відділу, який здійснює її реєстрацію. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що Міністерством не надано відповіді на вказані звернення позивача.

Між тим, позивачем було надано відповідачу копії почтового повідомлення про вручення наведених звернень Міністерству освіти і науки України, однак відповідачем не було з»ясовано саме яку кореспонденцію було отримано Міністерством відповідно до наданого позивачем почтового повідомлення, не встановлено особу, яка відповідальна у Міністерстві освіти та науки за отримання звернень громадян на пошті та не забезпечено право на отримання позивачем відповіді на свої звернення до Міністерства від 10.03.2015 р. та від 14.05.2015 р.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не розглянуто об»єктивно та всебічно звернення позивача від 09.07.2015 р. , виходячи з наступного.

21-23 липня 2015 року відповідачем проведена перевірка Міністерства за наслідками якої встановлено, що виконавцем відповіді Міністерства була ОСОБА_9, яка від надання пояснень та пред»явлення документу, що посвідчує її особу відмовилася. В зв»язку з необхідністю складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідачем було направлено направлено запити щодо персональних вказаної особи до УПФУ в Шевченківському районі м. Київа та ДПІ у Шевченківсському районі, на які отримав відповідь про неможливість надання вказаних даних. 31 серпня 2015 р. Уповноваженим з прав людини направлено до Міністерства подання з вимогою надати персональні дані відповідної особи (а.с. 230). У відповідь на вказане подання Міністерством було зазначено, що вказані особи відмовились на підставі статті 63 Конституції України від надання будь-яких пояснень. При цьому, запитуваних Уповноваженим з прав людини персональних даних ОСОБА_9, необхідних для складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП, надано не було.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається, що ним вжито всіх можливих заходів в межах наданих законодавством способів отримання необхідної інформації для складання протоколу про адміністративне правопорушення та діючим законодавством Уповноваженому з прав людини не надано права на інші способи отримання необхідної інформації ніж шляхом направлення письмових запитів чи усного прохання до відповідних установ.

Однак колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, виходячи з наступного.

Механізм здійснення провадження у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина визначає (врегульовує) Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затверджений Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 12 серпня 2013 року N 18/02-13.

Пунктом 3.6 вказаного Порядку наведено перелік заходів, що можуть вживатися в ході провадження у справах про порушення прав і свобод людини, зокрема передбачено здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом:

виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності;

ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах.

При цьому, відповідачем не надано доказів вчинення вищенаведених дій після отримання від Міністерства письмової відмови у наданні необхідних даних.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не було вчинено всіх передбачених законом заходів для розгляду звернення позивача від 09.07.2015 року.

Щодо звернення позивача від 10.07.2015 р. колегія суддів зазначає, що відповідь на вказане звернення позивача надана відповідачам 15 квітня 2016 р., тобто після прийняття судом першої інстанції рішення у вказаній справі, з посиланням на те, що провадження за вказаним звернення триває.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що звернення позивача від 10.07.2015р. належним чином не розглянуто у строки визначені Законом України «Про звернення громадян».

При цьому колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо покладення обов»язку на відповідача розглянути та провести перевірку доводів за зверненням позивача від 08.06.2015 р., оскільки вказане звернення відповідачем розглянуто та за наслідками складено протокол про адміністративне правопорушення у зв»язку з порушенням Закону України «Про звернення громадян», який направлено на розгляд до Печерського районного суду м. Київа (а.с. 32-37 т. 3), про що позивача повідомлено листом представника Уповноваженого від 30.12.2013 р. (а.с. 31 т. 3).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем вчинено відповідні дії щодо перевірки та розгляду доводів позивача наведених у зверненні від 08.06.2015 р. та надана обґрунтована відповідь позивачу, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Отже, переглянувши в оскаржуваній частині постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов»язання Уповноваженого розглянути та провести перевірку доводів за зверненням позивача від 08.06.2015 р. підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову, а в іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. по справі № 820/10835/15 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про зобов'язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненням ОСОБА_1 від 08.06.2015 р. та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні даної частини позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 25.04.2016 р.