Справа № 815/772/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/772/16

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи Головного територіального управління юстиції у Донецький області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2.) звернулась до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), за участю третьої особи Головного територіального управління юстиції у Донецький області (далі - ГУЮ у Донецький області), про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 49714249 від 27.01.2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у задоволенні заявлених позивачем вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року у справі № 815/3152/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецький області, визнано неправомірним рішення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28.04.2015 року про відмову у наданні ОСОБА_2 відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції, зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 31.03.2015 року про надання відпустки за бажанням працівника без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції та прийняти рішення згідно діючого законодавства.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі постанови від 13.07.2015 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 815/3152/15.

Постановою від 22.12.2015 року № 49714249 за вказаним виконавчим листом головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. було відкрито виконавче провадження.

Також, зазначеною постановою головному управлінню було надано строк до 28.12.2015 року для самостійного виконання рішення суду.

Постанова від 22.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49714249 надійшла на адресу боржника 11.01.2015 року.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2015 року ВП № 49714249 та вимог виконавчого документа, боржником - Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області направлено до ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України лист від 14.01.2016 року № 5-4-10, яким останнього повідомлено про виконання рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження № 49714249.

Так, у вказаному листі третя особа зазначила, що заяву ОСОБА_2 від 31.03.2015 про надання відпустки за бажанням працівника без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції розглянуто повторно та за результатами повторного її розгляду рекомендованим листом від 14.01.2016 року № 21 останній доведено рішення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про те, що заява задоволенню не підлягає, оскільки відсутні правові підстави для надання їй відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2016 року ВП № 49714249 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції, враховуючи, що Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області розглянуто повторно заяву позивача про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції та прийнято рішення про відмову у наданні такої відпустки з огляду на її звільнення наказом від 11.09.2015 року № 2152/1, про що останню повідомлено листом від 14.01.2016 року № 545-5, дійшов висновку, що виконавче провадження є виконаним, а тому у відповідача були всі правові підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2016 року ВП № 49714249 у зв'язку із фактичним повним виконанням рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну (ч. 3 ст. 11 вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 75 вищезазначеного Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 815/3152/15 закінчено з підстав визначених п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення в повному обсязі.

Підставою для закінчення виконавчого провадження є повідомлення боржника від 14.01.2016 року за № 5-4-10, відповідно до якого Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_2 від 31.03.2015 про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції та про результати такого розгляду останню доведено листом від 14.01.2016 року № 21.

Зі змісту наявного в матеріалах справи листа від 14.01.2016 року № 545-5, який наданий третьою особою державному виконавцю та суду, як доказ фактичного виконання постанови суду у справі № 815/3152/15, вбачається, що цим листом третьою особою було повідомлено позивача про те, що її заява від 31.03.2015 року про надання відпустки за бажанням працівника без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції не підлягає задоволенню, оскільки остання не перебуває у трудових правовідносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області з посиланням на наказ від 11.09.2015 року № 2152/1.

Також, у вказаному листі, третя особа послалась на попередньо надану відповідь на заяву позивача про надання їй відпустки та висновки і пропозиції, які були наведені у цій відповіді.

Проте, вказаний лист не містить жодних висновків, на які було звернуто судом постановляючи рішення у справі № 815/3152/15.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправомірне закінчення спірного виконавчого провадження державним виконавцем, оскільки, як з матеріалів справи, так і з вище вказаного листа Головного територіального управління юстиції у Донецький області, не вбачається фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

В листі від 14.01.2016 року № 545-5, який наданий третьою особою державному виконавцю та суду, як доказ фактичного виконання постанови суду у справі № 815/3152/15, Головне територіальне управління юстиції у Донецький області посилається лише на звільнення позивача із займаної посади та раніше надану відповідь на подану позивачем заяву про надання їй відпустки.

Проте, рішенням суду у справі № 815/3152/15, виконавче провадження щодо якого здійснювалось в даному випадку відповідачем, і було визнано неправомірним попереднє рішення відповідача про відмову у данні позивачу відпустки за поданою нею заявою від 31.03.2015 року.

В свою чергу, звільнення позивача із займаної посади відбулося пізніше подання нею заяви про надання їй відпустки, рішення про відмову у наданні якої визнано неправомірним рішенням суду у справі № 815/3152/15, та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року № 815/844/16, що підлягає негайному виконанню, позивача поновлено на раніше займаній посаді.

Отже, з викладеного вбачається, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем при винесені оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження були порушені вимоги ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не зазначено, які дії були нею проведенні у відповідності до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», які дії вчинив боржник по виконанню рішення суду та на підставі яких саме висновків державний виконавець дійшов висновку про можливість закінчення виконавчого провадження.

Зазначене свідчить, що державний виконавець не вжив всіх заходів, необхідних для виконання рішення в повному обсязі: не переконався у фактичному виконанні судового рішення та передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи, що державним виконавцем не вжито необхідних заходів щодо повного виконання судового рішення, державним виконавцем не надано жодної оцінки діям боржника щодо виконання рішення суду, в той час, як останнім рішення суду виконано на власний розсуд без дотримання вимог виконавчого документу та відповідно зобов'язальної частини судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є такою, що винесена необґрунтовано, без дотримання вимог чинного законодавства, що є підставою для її скасування.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи Головного територіального управління юстиції у Донецький області, про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2016 року ВП № 49714249.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець