Справа № 761/29715/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає необґрунтованою відмову відповідача у підтвердженні права на зарахування періоду роботи на посаді учня машиніста склоформувальних машин з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Крім цього, представником подача подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Враховуючи наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказаний строк пропущено не було.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Позивач в період з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року працював на посаді учня машиніста склоформувальних машин на ВАТ «Корянський склозавод», з 01.11.1977 року по 30.10.1978 року - на посаді машиніста склоформувальних машин вказаного підприємства.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про підтвердження зазначеного стажу як такого, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам підприємств та організацій, які ліквідовані без визначення правонаступника.

Відповідач листом № 19274/10 від 21.09.2015 року повідомив позивачу про те, що право позивача на зарахування періоду роботи на ВАТ «Кодрянський склозавод» в якості машиніста скло формувальних машин з 01.11.1977 року по 30.10.1978 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 за нормами п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, комісією відмовлено у підтвердженні прав на зарахування періоду роботи на посаді учня машиніста скло формувальних машин з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року, оскільки зазначена професія не передбачена списками.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 року № 442 установлено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, умовою призначення пенсії на пільгових умовах є наявність такої професії у Списках № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період робот особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

За змістом п. 10 «Производство технического стекла» розділу ХІХ «Стекольное и фарфоро-фаянсовое производства» списку № 1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, що був чинний на час спірних періодів роботи позивача, до професій, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах належать: оператори склоформувальних машин, розвідники (розпусчики) халяв.

Колегією суддів встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді учня машиніста склоформувальних машин виконував роботу аналогічну до роботи на посаді машиніста склоформувальних машин в тому ж цеху вказаного вище підприємства з шкідливими для здоров'я умовами.

На думку, колегії суддів, вказане дає підстави прирівняти та ототожнити вказані посади та зарахувати спірний період часу до пільгового стажу позивача, адже визначальним чинником для цього в першу чергу є робота в умовах, що є шкідливими для здоров'я.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відмова відповідача у зарахування позивачу вказаного періоду роботи до пільгового стажу є неправомірною.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на наступне.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років у випадку ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначається Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 року.

Відповідно до п. п. 3, 4 вищезазначеного Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Комісії створюються при Головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Пунктом 7 Порядку закріплено, що для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Відповідно до пункту 9 Порядку комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та розглядають її не пізніше двох місяців з дня звернення за підтвердженням стажу роботи.

За приписами пункту 11 Порядку, у разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Як встановлено судом першої інстанції 15.09.2015 року на засіданні комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві розглядалось питання щодо підтвердження періодів роботи позивачу.

При цьому, колегією суддів встановлено, що всупереч вимог п. 9 вказаного Порядку відповідачем не повідомлено позивача про час, дату та місце розгляду його заяви про підтвердження стажу роботи.

Доказів того, що позивача повідомляли про час, дату та місце розгляду його заяви не надано відповідачем і під час розгляду справи судам першої та апеляційної інстанцій.

Про вказане також свідчить зміст спірного рішення № 102 від 15.09.2015 року (а.с. 7).

Отже, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач позбавив позивача можливості подати інші документи, які могли б підтвердити виконання ним робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, та цим порушив права та інтереси позивача.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що спірне рішення № 102 від 15.09.2015 року в частині відмови ОСОБА_2 в підтвердженні права на зарахування періоду роботи на посаді учня машиніста скло формувальних машин з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року, прийнято відповідачем не у спосіб, що передбачений Порядком, а тому є протиправним та підлягає скасуванню у вказаній частині.

Однак, колегія суддів зазначає про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню в частині зобовязання вказаної вище Комісії підтвердити позивачу спірні періоди роботи, оскільки такі дії є дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень.

При цьому, враховуючи встановлену у судовому порядку протиправність спірного рішення відповідача у вказаній частині, колегія суддів вважає можливим з метою повного захисту прав позивача, про захист яких він просить, задовольнити його вимоги шляхом зобов'язання відповідача розглянути питання щодо підтвердження періоду роботи ОСОБА_2 на посаді учня машиніста скло формувальних машин цеху виробки скла по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року та прийняти рішення у відповідності до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 року за № 1231/13105.

Таким чином, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими частково, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню частково.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам підприємств та організацій, які ліквідовані без визначення правонаступника при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві № 102 від 15.09.2015 року в частині відмови ОСОБА_2 в підтвердженні права на зарахування періоду роботи на посаді учня машиніста скло формувальних машин з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути питання щодо підтвердження періоду роботи ОСОБА_2 на посаді учня машиніста скло формувальних машин цеху виробки скла по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 01.07.1977 року по 31.10.1977 року та прийняти рішення у відповідності до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 року за № 1231/13105.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготволено 26.04.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.