Справа № 142/727/14-а (2а/142/13/14)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/44893/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області про стягнення коштів,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 28 травня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила в суді позов до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області (далі - Управління ПФУ) про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є законним представником своєї доньки ОСОБА_5, яка є інвалідом з дитинства першої групи та відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника (далі - Закон № 1058-IV ).

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Вважаючи, що діями працівників Управління ПФУ порушені її права на отримання пенсії встановленої Законом № 1058-IV, оскільки саме з їх вини така пенсії їй не була виплачена, просила стягнути з Управління ПФУ невиплачені їй кошти за останні три роки - з 5 березня 2010 року по 1 березня 2013 року, в сумі 30 855 грн. та коефіцієнт індексації в сумі 4 817 грн.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 28 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нової постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є законним представником своєї доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда з дитинства першої групи. В період з 17 січня 1978 року по 31 грудня 2006 року перебувала на обліку в Управлінні ПФУ, а з 22 грудня 2006 року документи передано до Управління праці та соціального захисту населення для продовження виплати допомоги, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам».

5 березня 2012 року позивач в інтересах ОСОБА_5 звернулася до Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника - батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана пенсія призначена Управлінням ПФУ з 5 березня 2012 року, тобто з дня звернення із заявою та виплачується по даний час.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як встановлено судами, годувальник - батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Отже, для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника з дня, що настав за днем його смерті, позивач мала звернутись з відповідною заявою протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, однак, звернулась до Управління ПФУ лише 5 березня 2012 року, тобто поза межами строку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Відповідно до положень статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини Управління ПФУ або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини.

Оскільки у спірних правовідносинах пенсію нараховано у березні 2012 року, а до цього часу її нарахування відповідачем не здійснювалося, підстави для застосування у них положень статті 46 Закону № 1058-IV відсутні.

З огляду на наведене, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з Управління ПФУ коштів в сумі 30 855 грн. та коефіцієнту індексації в сумі 4 817 грн.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 28 травня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак