Справа № 361/5725/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5725/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» та Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Броварський завод пластмас» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн», за участю Броварської міськрайонної прокуратури Київської області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Броварський завод пластмас» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн», за участю Броварської міськрайонної прокуратури Київської області, в якому просило:

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчою служби Броварського міськрайонного управління юстиції про арешт майна Боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2014 року ВП № 45464004.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції здійснити всі необхідні заходи для зняття арешту, накладеного відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2014 року ВП № 45464004, на майно ПАТ «Броварський завод пластмас».

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції вилучити реєстраційний запис за № 7713011 про обтяження майна ПАТ «Броварський завод пластмас» з реєстру.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач та третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн», подали апеляційну скаргу, в якій просять Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти аргументують тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виходив з того, що відповідачем було порушено права та інтереси позивача як іпотекодержателя, оскільки накладення арешту на заставне майно унеможливлює реалізацію останнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки, тому спірна постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є протиправною та підлягає скасуванню..

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.08.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ВАТ «ВіЕйБі Банк») (Іпотекодержатель) та Закритим акціонерним товариством «Броварський завод пластмас» (Іпотекодавець) було кладеного іпотечний договір, реєстраційний номер 856, за умовам якого іпотекодержатель з метою забезпечення виконання позичальниками - Товариством з обмеженою відповідальністю «Луксор», Товариством з обмеженою відповідальністю «І-Тел», Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Компані», Відкритим акціонерним товариством «Одеський портовий холодильник», основного зобов'язання, що випливає з кредитних договорів, зобов'язався передати в іпотеку, а іпотекодержатель прийняти предмет іпотеки:

- комплекс, що розташований за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53, а саме:

- будівлю цеху пресованих виробів, інв. № 847, площею 9816,1 кв.м.;

- будівлю цеху ливарних виробів, інв. № 257, площею 4703,7 кв.м.;

- цех труб ПВХ: будівлю цеху виробництва труб ПВХ, інв. № 108, площею 1532,8 кв.м.;

- будівлю цеху екструзії, інв. № 102, площею 7554,3 кв.м.;

- цех ПВХ пластикату: будівлю цеху, інв. № 1029, площею 12715,6 кв.м.;

- склад сировини цеху ПВХ, інв. № 11120, площею 71,9 кв.м.;

- приміщення швейної дільниці, інв. № 1032, площею 164,0 кв.м.;

- ремонтно-будівельну дільницю: будівлю посту охорони на автостоянці, інв. № 7800, площею 8,6 кв.м.;

- приміщення для утримання собак, інв. № 10901, площею 8,8 кв.м.;

- інструментальний цех: будівлю цеху, інв. № 104, площею 2674,4 кв.м.;

- приміщення дільниці гальваніки, інв. № 2590, площею 413,0 кв.м.;

- будівлю цеху ремонтно-механічного цеху, інв. № 105, площею 2147,0 кв.м.;

- будівлю цеху дільниці електропостачання, інв. № 3703, площею 283,4 кв.м.;

- трансформаторну підстанцію, інв. № 3704, площею 173,2 кв.м.;

- дільницю тепловодопостачання: бойлерну, інв. № 3201, площею 42,8 кв.м.;

- насосну пожежогасіння, інв. № 3295, площею 38,8 кв.м.;

- насосну станцію, інв. № 1026, площею 113,6 кв.м.;

- холодильну станцію, інв. № 3294, площею 303,0 кв.м.;

- будівлю транспортного цеху, інв. № 1935, площею 269,4 кв.м.;

- складське господарство: царговий склад тари, інв. № 500003, площею 198,4 кв.м.;

- склад сировини з листової сталі, інв. № 500004, площею 454,4 кв.м.;

- склад сировини з листової сталі, інв. № 500005, площею 250,0 кв.м.;

- напіварочний склад із листової сталі, інв. № 500008, площею 650,0 кв.м.;

- склад готової продукції, інв. № 500009, площею 195,0 кв.м.;

- напіварочний склад із листової сталі, інв. № 500010, площею 364,4кв.м.;

- цегляну одноповерхову будівлю, інв. № 500011,площею 21,0 кв.м.;

- арочний склад, інв. № 10202, площею 479,4 кв.м.;

- будівлю цеху, інв. № 107, площею 150,1 кв.м.;

- склад ВМТПШОМа, інв. № 10276, площею 352,3 кв.м.;

- склад сировини, інв. № 10076, площею 57,3 кв.м.;

- склад сировини, інв. № 10264, площею 296,5 кв.м.;

- заводоуправління: побутові приміщення, інв. № 7740, площею 5316,2 кв.м.;

- будівля ІЛК, інв. № 1054, площею 4925,2 кв.м.;

- їдальню: будівлю їдальні, інв. № 7741, площею 664,8 кв.м.;

- приміщення холодильної камери, інв. № 7779, площею 31,9 кв.м.;

- приміщення медпункту, інв. № 7765, площею 182,3 кв.м.;

- будівлю гуртожитку, інв. № 5755, площею 4883,7 кв.м., що належать іпотекодавцю на підставі договору про поділ комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. за реєстровим № 854 від 14.07.2009, право власності зареєстроване за іпотекодавцем в Комунальному підприємстві Броварської міської ради «Броварське міське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2009, про що було внесено запис у книгу V ; 4. номер запису: 1303. реєстраційний номер 27849215:

2. гуртожиток, площею 4883,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари. бульвар Незалежності, З Б, що належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії CCI № 515820, виданого 22.07.2009 Виконавчим комітетом Броварської міської ради, на підставі рішення № 28 від 21.01.2003 та рішення № 341 від 14.07.2009, право власності зареєстроване за іпотекодавцем в Комунальному підприємстві Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2009, про що зроблено запис у книгу № 1/4, номер запису: 1304, реєстраційний номер: 27851842.

Основні зобов'язання, виконання яких забезпеченні порукою, визначені у наступних договорах:

- кредитний договір № 63 від 06.08.2009, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ЗАТ -Броварський завод пластмас»;

- кредитний договір № 61/09 від 05.08.2009, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ВАТ «Одеський портовий холодильник»;

- кредитний договір № 7 від 08.02.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Луксор»;

- кредитний договір № 87 від 08.10.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Луксор»;

- кредитний договір № 59 від 21.07.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «I-

Тел»;

- кредитний договір № 41 від 11.05.2007, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- кредитний договір № 66 від 01.08.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- кредитний договір № 67 від 01.08.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- кредитний договір № 89 від 15.10.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- договір про відкриття акредитиву № 4 від 08.02.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Луксор»;

- договір про відкриття акредитиву № 25 від 08.10.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Луксор»;

- договір про відкриття акредитиву № 13 від 21.07.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «І-Тел»;

- договір про відкриття акредитиву № 7 від 11.05.2007, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- договір про відкриття акредитиву № 15 від 01.08.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- договір про відкриття акредитиву № 16 від 01.08.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

- договір про відкриття акредитиву № 27 від 01.08.2008, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та TOB «Трініті Інвест Компанії»;

Відповідно до п. 1.5 іпотечного договору узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 115 076 525, 00 (сто п'ятнадцять мільйонів сімдесят шість тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень, 00 копійок згідно акта огляду та погодження вартості від 06.08.2009.

Згідно з п. 1.6 іпотечного договору у період дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця.

Пунктом 3.1 іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець погоджується з тим, що протягом дії цього договору він не має права без письмової згоди іпотекодержателя вчиняти чи опосередковано сприяти вчиненню нижчезазначених дій ( у тому числі укладати відповідні правочини): зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт предмета іпотеки (зокрема, здійснювати перепланування) чи іншим способом змінювати цільове призначення (користування) предмета іпотеки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки у спільну діяльність.

Відповідно до пп. 5.16 п.5.1 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.

Згідно з п. 7.1 іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання по кредитному договору (договору про відкриття акредитиву) в цілому або в тій чи іншій частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Пункт 7.4. іпотечного договору передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору (Договору про відкриття акредитиву) в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Далі пунктом 7.5. договору встановлено що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.4. цього Договору.

Пунктом 9.3 іпотечного договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором (договором про відкриття акредитиву) та іпотекодавцем за цим договором.

Також, пунктом 9.4 іпотечного договору передбачено, що водночас з нотаріальним посвідченням цього договору на предмет іпотеки накладається заборона відчуження.

Пункт 9.5 договору передбачає, що сторони зобов'язані вчасно повідомляти одна одну про зміну адреси місцезнаходження, банківських реквізитів, номерів телефонів та про всі інші зміни, здатні вплинути на реалізацію цього договору та виконання зобов'язань по ньому.

З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 76637914 від 14.11.2014 року приватним нотаріусом Дідович І.В. на підставі іпотечного договору № 856 від 06.08.2009 року, було внесено записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8948471, № 8948528 та № 8948531 про обтяження (тип обтяження: заборона на нерухоме майно) нерухомого майна ЗАТ «Броварський завод пластмас», яке визначене у вищевказаному іпотечному договорі як предмет іпотеки.

Також, приватним нотаріусом Дідович І.В. на підставі іпотечного договору № 856 від 06.08.2009 року, було внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек № 8948533 від 06.08.2009 року про обтяження вищевказаного нерухомого майна ЗАТ «Броварський завод пластмас».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2014 року у справі № 911/4035/14 було задоволено позов та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» 545 000, 00 грн. боргу та 10 900, 00 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області було видано наказ № 911/4035/14 від 07.11.2014 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» 545 000, 00 грн. боргу та 10 900,00 грн. судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» звернулось до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою вих. № 01-01-56/04 від 11.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2014 року у справі № 911/4035/14.

Вказана заява була прийнята Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що свідчить штамп за вх. № 10157 від

11.11.2014 року та 13.11.2014 року передана до виконання.

14.11.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, Дячуком C.B., було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45464004 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» (боржник) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» заборгованості у сумі 555 900, 00 грн.

Також, 14.11.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Дячком C.B. було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45464004, відповідно до якої було накладено арешт на все нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» у межах суми звернення суми стягнення у розмірі 555 900, 00 грн. та заборонено здійснювати відчуження відповідного майна.

Судом встановлено, що на підставі вказаної постанови, 14.11.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Дячком C.B. було подано до Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речових прав).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 29577315 від 17.11.2014, державним реєстратором Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Самарець A.C., на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45464004 від 14.11.2014 року, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17253940 від 17.11.2014 року та було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 7713011 про державну реєстрацію обтяження (вид обтяження: арешт нерухомого майна) всього нерухомого майна ПАТ «Броварський завод пластмас».

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким 21 листопада 2014 року впроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 лютого 2015 року №35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйбі Банк» по 20 березня 2015 року (включно).ї

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

Уповноважена особа фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з дня свого призначення приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та і активи банку.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А., зверталось до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про зняття арешту з майна боржника № 32/1-16154 від 19.06.2015 року, у якій позивач просив відповідача зняти арешт з майна ПАТ «Броварський завод пластмас», накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45464004 від 14.11.2014 року.

Вказана заява була прийнята відповідачем 24.06.2015 року, про що свідчить штамп відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області за вх. № 4549. Проте зазначені в ній вимоги відповідачем виконані не були.

Аналізуючи правовідносини, які склалися, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV), Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV (далі - Закон № 898-ІV).

Щодо підсудності даного спору, колегія суддів зазначає, що згідно Постанови Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі №6-2850цс15 у разі оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду особами, які не є учасниками виконавчого провадження така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Отже, Броварський міськрайонний суд правомірно передав справу №361/5725/15-а на вирішення до Київського окружного адміністративного суду.

Щодо безпосереднього правового регулювання даного спору, колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У статті 1 Закон № 898-ІV визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 6-7 ст. З Закону № 898 встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 898 у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 33 Закону № 898 встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, із змісту наведених норм видно, що заставодержатель, чиє право або вимога стосовно предмета застави зареєстровані у встановленому порядку має пріоритет над вимогами інших стягувачів, які не є заставодержателями і йому гарантоване право реалізувати своє переважне право (вимогу) у разі, якщо інша ніж обтяжувач особа, яка не є заставодержателем, набула права стягнення на предмет обтяження.

Аналогічна правова позиція висловлена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року № К/800/11723/14.

Аналізуючи матеріали справи встановлено, що відповідачем 14.11.2014 року було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45464004, колегія суддів вважає за необхідне зазначити з даного приводу слідуюче.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 606 звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Частиною 3 ст. 54 Закону № 606 встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Отже, проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що Закон № 606 передбачає випадки, за умови наявності яких стягувач, що не є заставодержателем, має можливість задовольнити свої вимоги, шляхом звернення стягнення на майно боржника, яке перебуває у заставі.

Так, зокрема, такими випадками є виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та випадок, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Як зазначено вище, рішення Господарського суду Київської області, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № ВП № 45464004 та винесено оспорювану постанову, було прийнято 22.10.2014 року.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідні записи про обтяження нерухомого майна ПАТ «Броварський завод пластмас», яке було передано в іпотеку позивачу, на підставі іпотечного договору від 06.08.2009 року, за реєстраційним № 856, були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 06.08.2009 року, що в свою чергу, свідчить про те, що право застави у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виникло раніше, ніж прийняття вищевказаного рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заборгованість за іпотечним договором, реєстраціний номер 856 від 06.08.2009 року, згідно довідок ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» перед позивачем становить:

- за TOB «Трініті Інвест Компані» заборгованість становить : 150 853 788, 25 грн. та 1 491 572, 77 дол. США (за кредитним договором № 67 від 01.08.2008 року); 13 892 807, 73 грн. (за кредитним договором № 41 від 11.05.2007 року); 16 877 674, 82 грн. (за кредитним договором № 89 від 15.10.2008 року); 82 494 208, 24 грн. та 814 800, 62 дол. США (за кредитним договором № 66 від 01.08.2008 року);

- за TOB «Луксор» заборгованість становить: 7 950 463, 90 грн. (за кредитним договором № 87 від 08.10.2008); 59 969 538, 70 грн. (за кредитним договором № 7 від 08.02.2008 року);

- за TOB «І-ТЕЛ» заборгованість становить: 133 937 705, 67 грн. (за кредитним договором № 59 від 21.07.2008 року);

- за ПАТ «Броварський завод пластмас» заборгованість становить: 1 268 541, 92 грн. (за кредитним договором № 63 від 06.08.2009 року).

Отже, загальна сума заборгованості TOB «Луксор», TOB «Трініті Інвест Компані», TOB «I-Тел» та ПАТ «Броварський завод пластмас» перед позивачем станом на 04.11.2015 року становить 467 244 729, 23 грн. та 2 306 373, 39 дол. США та залишається непогашеною.

Як зазначено вище, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ПАТ «Броварський завод пластмас» відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2014 року у справі № 911/4035/14 складає 555 900, 00 грн.

Відповідно до висновку про вартість майна, підготовленого ЗAT «Консалтингюрсервіс», оціночна вартість предмета іпотеки станом на 17.06.2015 року становить 131 873 325, 00 грн. (без ПДВ).

Проаналізувавши вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції, також, дійшла до висновку, що вартість предмета іпотеки не перевищує розмір заборгованості вказаних юридичних осіб перед позивачем.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність умов щодо застосування відповідачем положень ч. 3 ст. 54 Закону № 606, під час прийняття Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області оспорюваної постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 606 про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, державний виконавець зобов'язаний повідомити іпотекодержателя про звернення стягнення на заставне майно.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 76637914 від 14.11.2014 року, приватним нотаріусом Дідович І.В. на підставі іпотечного договору № 856 від 06.08.2009 року, було внесено записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8948471, № 8948528 та № 8948531 про обтяження (тип обтяження: заборона на нерухоме майно) нерухомого майна ЗАТ «Броварський завод пластмас», яке визначене у вищевказаному іпотечному договорі як предмет іпотеки.

Також, приватним нотаріусом Дідович І.В. на підставі іпотечного договору № 856 від 06.08.2009 року, було внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек № 8948533 від 06.08.2009 року про обтяження вищевказаного нерухомого майна ЗАТ «Броварський завод пластмас».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) (далі-Закон № 1952) інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається органом державної реєстрації прав, нотаріусом у формі витягу, інформаційної довідки та виписки.

Надання інформації з Державного реєстру прав здійснюється нотаріусом у формі витягу.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 28 Закону № 1952 встановлено, що витяг з Державного реєстру прав про державну реєстрацію іпотеки, обтяження на підставі заяви мають право отримувати будь-які фізичні та юридичні особи.

Згідно з ч. З ст. 28 Закону № 1952 інформаційну довідку з Державного реєстру прав на підставі письмового запиту мають право отримувати суд, органи місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи доходів і зборів, органи Служби безпеки України та інші органи державної влади (посадові особи), якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 28-2 Закону № 1952 державний виконавець під час примусового виконання рішень відповідно до закону користується інформацією з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва та обтяження таких прав.

Державний виконавець під час примусового виконання рішень відповідно до закону здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва та обтяження таких прав і за його результатом формує інформаційну довідку з Державного реєстру прав, яка залишається у виконавчому провадженні державного виконавця.

Державний виконавець під час примусового виконання рішень відповідно до закону подає до органу державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій або електронній формі.

Порядок доступу державних виконавців до Державного реєстру прав установлюється Міністерством юстиції України.

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що відповідач на момент прийняття оскаржуваної постанови, був обізнаний про те, що на вищевказане нерухоме майно ПАТ «Броварський завод пластмас» накладено обтяження, оскільки мав доступ до Державного реєстру речових прав.

У зв'язку з цим, відповідач був зобов'язаний повідомити відповідача про прийняття відповідного рішення, яке зумовило накладення арешту на все нерухоме майно ПАТ «Броварський завод пластмас».

Відповідачем не надано судів належних та допустимих доказів, які б підтверджували інформування ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про прийняття оспорюваної постанови, що на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про істотне порушення відповідачем прав та інтересів позивача як іпотекодержателя, оскільки накладення арешту на іпотечне майно позбавляє останнього законного права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити свої вимоги перед іншими кредиторами.

Також, суд апеляційної інстанції вбачає за доцільне звернути увагу на роз'яснення Верховного Суду України, які викладені у листі «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 01.02.2015 року.

У вказаних роз'ясненнях Верховний Суд України зазначив про те, що чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки.

Разом із тим ст. 60 Закону № 606 обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У силу положень ст. 54 Закону № 606 звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України «Про іпотеку» № 898-ІУ від 05.06.2003 року, відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом Верховний Суд України зазначив про те, що позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. З ст. 54 Закону № 606-ХІУ.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було порушено права та інтереси позивача як іпотекодержателя, оскільки накладення арешту на заставне майно унеможливлює реалізацію останнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із позицією суду першої інстанції, що спірна постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами, які підтверджують правильність прийняття судом першої інстанції оспорюваного рішення є:

- сума заборгованості вказаних позичальників перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» набагато більша ніж вартість предмету іпотеки;

- вартості предмету іпотеки не вистачить для повного погашення боргу вказаних юридичних осіб перед ПАТ «ВіЕйБі Банк»;

- іпотечний договір укладений 06.08.2009 року, тобто набагато раніше ніж було видано наказ Господарського суду Київської області від 07.07.2014 року, на підставі якого відкрите виконавче провадження № 45464004 та накладений арешт на все нерухоме майно ПАТ «Броварський завод пластмас»;

- державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції на момент винесення оскаржуваної ухвали володів інформацією щодо наявності обтяження іпотекою та забороною нерухомого майна ПАТ «Броварський завод пластмас», що підтверджується матеріалами адміністративної справи № 361/5725/15-а, а саме копією Інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек від 14.11.2014 року № 76637914 (сторінки справи 45-47);

- постанова Відділу державної виконавчою служби Броварського міськрайонного управління юстиції про арешт майна Боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2014 року ВП № 45464004 є протиправної та такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів зауважує, що на сьогоднішній день не існує жодного судового рішення, яким визнано іпотечний договір недійсним чи припинено його.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що вимога позивача про зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області вилучити з Державного реєстру нерухомого майна реєстраційний запис № 7713011 про обтяження всього нерухомого майна Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» за своїм змістом є похідною від вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити усі необхідні дії щодо зняття арешту майна Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» та безпосередньо охоплюється нею, а тому не направлена на самостійний захист порушених прав позивача, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року до винесення рішення судом апеляційної інстанції.

За правилами статей 94, 98 КАС України у судовому рішенні вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до першої частини статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на викладене, з апелянта до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за подання ним скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 3031, 60 грн.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не найшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» та Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області на Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року -залишити без змін.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (адреса: вул. Кірова, 16, м. Бровари, Київська область, 07400) до Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 3031 (три тисячі тридцять одну) гривню 60 (шістдесят) копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 28 квітня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.