Справа № 1170/2а-2350/11
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року Справа № 1170/2а-2350/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд

в складі головуючого: судді Петренко О.С.

за участю секретаря: Господарікова М.О.

представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача Король.М., ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка»

до відповідача: Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд - ,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка»звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати винесене Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією 01.06.2011 року податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спеціалістами Кіровоградської ОДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Ласка»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року по взаємовідносинах з ПП «Агромерк», за результатами якої було складено акт від 18.05.2011 року № 39/23-6/30330930.

На підставі даного акту винесено податкове повідомленнярішення від 01.06.2011 року № НОМЕР_1 про сплату 93 616,00 грн. основного платежу з ПДВ та 1,00 грн. штрафних санкцій.

Так, перевіряючими було зроблено висновки про нікчемність правочинів, укладених між ТОВ «Ласка»та ПП «Агромерк», тому що операції з придбання мали не товарний характер, так як ПП «Агромерк»не підтвердило належним чином операції з поставки товарів, а тому як наслідок правочини не спричиняють реального настання правових наслідків і є нікчемними.

З даними твердженнями позивач не погоджується, оскільки господарські операції між позивачем та ПП «Агромерк»підтверджені належними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Угоди укладені між позивачем та ПП «Агромерк»недійсними у судовому порядку не визнавались, загальні вимоги які передбачені вимогами Цивільного кодексу України були дотримані, а тому такі правочини не можуть не братись до уваги органами державної податкової служби.

Так, позивачем зясовано, що державна реєстрація ПП «Агромерк»була проведена відповідно до чинного законодавства України, запису про припинення юридичної особи до ЄДР внесено не було.

Відповідно до відомостей, розміщених на офіційному сайті ДПА України ПП «Агромерк»на момент укладення угод було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Таким чином, позивачем зроблено висновок, що ПП «Агромерк»володіло правоздатністю та дієздатністю для вчинення правочинів.

З висновками відповідача, щодо порушення ТОВ «Ласка»п.п. 198.2, пп.198.3, п.п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого останніми було завищено податковий кредит за лютий 2011 року на 93616,42 грн., позивач не погоджується посилаючись на наступні обставини.

Так, податковий кредит в лютому 2011 року визначений ТОВ «Ласка»виходячи з договірної вартості товарів, яка не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 Податкового кодексу України та складається з сум податків, нарахованих та сплачених за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом лютого 2011 року у звязку з придбанням з метою їх подальшого використання в межах господарської діяльності.

На виконання умов договору купівлі-продажу б/н від 7.02.2011 року ПП «Агромерк»було відвантажено ТОВ «Ласка»товар відповідно до видаткової накладної № 610 від 25.02.2011 року на суму 561698,51 грн., у тому числі ПДВ 93 616,42 грн.

Зазначений товар, за твердженням позивача, було використано у його господарській діяльності .

Оплата товару проведена згідно умов п.4.6 укладеного договору та на підставі рахункуфактури № 66 від 25.02.2011 року та платіжних доручень.

Таким чином, твердження відповідача, щодо завищення ТОВ «Ласка»суми податкового кредиту за лютий 2011 року в сумі 93616,00 грн. є, на думку позивача, необґрунтованим та неправомірним, тому оскаржуване податкове повідомленнярішення винесено з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні, представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає доводи позивача такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просив в задоволенні позовних вимог ТОВ «Ласка»відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 077709, довідки АА № 016150 з ЄДР підприємств та організацій України /а.с. 37,38/ товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка»зареєстроване виконавчим комітетом Кіровоградської міської Ради, та діє на підставі статуту /а.с. 27-36/.

Відповідно ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Згідно п.п. 20.1.1. п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право, серед іншого, запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків).

Повідомлення № 144/23-6 від 16.05.2011 року про проведення перевірки направлено ТОВ «Ласка»16.05.2011року дільницею курєрської пошти КД УДППЗ "Укрпошта" /а.с.66-68, 71/.

Згідно з наказом начальника Кіровоградської ОДПІ від 16.05.2011 року № 1235 та на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року по взаємовідносинах з ПП "Агромерк".

В судовому засіданні встановлено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ласка»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року по взаємовідносинах з ПП «Агромерк», складено акт від 18.05.2011 року № 39/23-6/30330930 /а.с. 7-17, 51-61/.

В зазначеному акті Кіровоградською ОДПІ зроблено висновок про порушення ТОВ «Ласка»ч.5 ст. 203, ч.1 та 2 ст. 215, 216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах здійснених ТОВ "Ласка" з ПП "Агромерк", п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено суму ПДВ на загальну суму 93616,00 грн., в тому числі за лютий 2011 року суму ПДВ 92 616 грн.

Такі висновки податкової служби ґрунтуються на наступному.

Перевіркою, внаслідок якої складено акт невиїзної позапланової документальної перевірки № 277/15-20/37383690 від 08.04.2011 року, встановлено, що ПП «Агромерк»безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ, згідно податкових накладних, виданих ПП «Агромерк»на загальну суму 866553,00 грн.

Так, спеціалістами Кіровоградської ОДПІ зроблено висновок що діяльність ПП «Агромерк»полягала в сприянні різним субєктам підприємницької діяльності, що реально діють, в проведенні безтоварних операцій, переказі безготівкових грошових коштів в готівку, заниженні податкових зобовязань з податків та зборів з використанням реєстраційних документів, печаток та поточних рахунків в банківських установах.

Фінансово-господарська діяльність ПП «Агромерк»не відповідала загальним вимогам, а саме невідповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі та вчинення правочину без наміру створення правових наслідків, які мали настати на підставі цього правочину.

Отже, на думку спеціалістів Кіровоградської ОДПІ, фінансовогосподарська діяльність ПП «Агромерк»здійснюється поза межами правового поля, тому відносини між ТОВ «Ласка»та ПП «Агромерк»були такими, що вчинені без наміру створення правових насідків.

Відповідно до п.1. ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.2. ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із частиною 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

Згідно статті 228 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Таким чином, ТОВ "Ласка", на думку працівників Кіровоградської ОДПІ, порушено вимоги статті 228 ЦК України щодо укладення правочину, що призводить до заниження податкових зобов'язань з податків та зборів, суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний порядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

Отже, підприємством, в порушення п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, завищено суму податкового кредиту на загальну суму 93616,00 грн. у звязку з придбанням товарів, який проведено на підставі нікчемного правочину, у тому числі за лютий 2011 року сму ПДВ 93616,00 грн.

На підставі акту перевірки № 39/23-6/30330930 від 18.05.2011року, Кіровоградською ОДПІ 01.06.2011 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено зобовязання з ПДВ у сумі 93617,00 грн., з яких за основним платежем у сумі - 93616,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі - 1,00 грн.

Судом дані твердження відповідача не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобовязання повязує з наступним:

1) невідповідністю його змісту вимогам закону;

2) наявністю мети, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства;

3) укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідачем не надано до суду доказів визнання недійсним у судовому порядку договору поставки (купівлі продажу) від 07.02.2011 року /а.с.22/. Зобовязання за договором між ПП «Агромерк»та ТОВ «Ласка»виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами:

- видатковою накладною від 25.02.2011 року № 610 /а.с. 19/,

- рахункомфактурою № 66 від 25.02.2011 року /а.с. 20/,

- податковою накладною /а.с. 21/;

- платіжними дорученнями № 159 від 01.04.2011 року, № 200 від 15.04.2011 року, № 203 від 18.04.2011 року, № 214 від 20.04.2011 року, № 242 від 13.05.2011 року /а.с. 23-26, 41/.

Таким чином доводи відповідача щодо направленості діяльності ПП «Агромерк»на ухилення від сплати податків, а у звязку з цим і нікчемності угоди укладеної позивачем з вказаним підприємством, судом до уваги не приймаються як не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізінгу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізінгу) є дата фактичного отримання обєкта фінансового лізінгу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари /послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є обєктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Суд вважає, що вказані висновки в акті перевірки не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України, оскільки право на віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, як сплачених, так і нарахованих, виникає за правилами першої події: або фактичної сплати коштів (в т.ч. податку на додану вартість) продавцю в оплату придбаних товарів (робіт, послуг), або отримання податкової накладної, в якій зазначені суми податку на додану вартість, що засвідчує факти придбання платником податків товару (робіт, послуг). Вказані вимоги Закону не ставлять право на податковий кредит платника податків в залежність від виконання контрагентом своїх податкових зобовязань.

Згідно з позицією інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби»дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність всіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або/ бюджетне відшкодування.

Таким чином, враховуючи, що здійснення господарських операцій між ТОВ «Ласка»та ПП «Агромерк»підтверджено первинними бухгалтерськими документами, підприємства були належним чином зареєстровані як субєкти господарської діяльності та як платники податку на додану вартість, та з урахуванням вимог ст. 198 Податкового кодексу України, суд дійшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для донарахування позивачу податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Ласка»підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 86, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції від 01.06.2011 року № НОМЕР_1, яким визначено ТОВ «Ласка»суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 93617,00 грн., в тому числі за основним платежем 93616,00 грн., за штрафними санкціями 1,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Ласка»судовий збір в розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом