Справа № 643/3489/16-а
Суддя: Довготько Т. М.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/3489/16-а
Провадження № 2-а/643/103/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії за віком протиправними, рішення УПФУ в Московському районі м.Харкова від 10.03.2016року про відмову в призначені і виплаті пенсії за віком скасувати, зобов'язати відповідача призначити і виплачувати йому пенсію за віком з 16.09.2015року дня звернення за призначенням пенсії.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він до 1999 року постійно проживав у м.Харкові та мав паспортну реєстрацію. В 1999 році він переїхав на постійне місце проживання у Німеччину, у звязку з цим у нього вилучили паспорт громадянина України з відміткою про паспортну реєстрацію і замість нього він отримав «паспорт громадянина України для виїзду за кордон». На початку 2000-х років він повернувся в Україну, проживає в тій же кватирі, в якій мешкав до відїзду. Він громадянин України, його паспорт дійсний до 2017року. На цей час йому повних 65років, досяг пенсійного віку. 16.09.2015року, він через свого представника звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. При цьому його представник із заявою про призначення пенсії надав усі необхідні документи, а саме: паспорт, трудову книжку, ідентифікаційний код, довідку про заробітну плату за 60 місяців, довіреність усе в оригіналах і копіях. 23.10.2015року він отримав відповідь відповідача, з якої вбачалось, що йому відмовлено у прийнятті і належному розгляді заяви про призначення пенсії. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 11.12.2015року відповідача було зобовязано прийняти його заяву і вчинити по ній дії передбачені ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішенням Управління пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова від 10.03.2016року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови було нібито ненадання документів, що підтверджують його проживання в Україні. Вважає що відмова в призначенні і виплаті йому пенсії є неправомірною.

Відповідач надіслав до суду заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2015 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за віком. До заяви були додані документи: копія трудової книжки (завірена КП «Харківспецпром»), ксерокопія закордонного паспорту ОСОБА_1, ксерокопія ідентифікаційного коду, ксерокопія листа обліку кадрів, ксерокопія доручення та оригінал довідки з місця роботи.

УПФУ в Московському районі м.Харкова від 29.09.2015року направлено на імя ОСОБА_1 лист, в якому зазначено, що питання призначення пенсії за віком буде розглянуто за умови надання відповідної заяви та відповідних документів передбачених пенсійним законодавством.

10.03.2016 року протоколом управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки в передбачений п. 4.2 Порядку №22-1, трьохмісячний строк з дня подання заяви, заявником не надані необхідні документи, які передбачені пенсійним законодавством, а саме: паспорт громадянина України ОСОБА_1 (оригінал), оригінали документів про стаж, заява на призначення пенсії оформлена за формою додатку 2 Порядку.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-IV ), «Про пенсійне забезпечення» ( далі - Закон № 1788-XII ), «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( далі - Закон № 1382-IV), «Про громадянство України» ( далі - Закон № 2235-III ), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 ( далі - Порядок № 22-1 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У ст. 51 Закону № 1058-IV визначено, що в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України.

У рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 Конституційним Судом України було встановлено, що громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання до інших держав, мають рівні права з іншими громадянами України на пенсійне забезпечення. Право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

У ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У п.п. 1.2 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Згідно з п. 1.7 даного Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Пунктом 2.23 Порядку, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Додатком 2 Порядку № 22-1 затверджено форму заяви, з якою необхідно звертатися за призначенням (перерахунком) пенсії.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що заява про призначення пенсії подається особою особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до Пенсійного органу у затвердженій Додатком 2 Порядку № 22-1 формі, та за результатами розгляду якої пенсійним органом приймається відповідне рішення.

Отже, законодавством регламентовано право кожного громадянина, незалежно від місця його постійного проживання, на пенсійне забезпечення, зокрема на призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 р. № К/800/62703/14.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 р. та у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, викладена правова позиція, відповідно до якої позбавлення громадянина, який виїхав на постійне місце проживання за кордон права на пенсійне забезпечення в Україні, де він набув відповідний стаж і сплачував страхові внески, та/або обмеження такого права є порушенням принципу недискримінації, визначеного у ст. 14 Конвенції, та порушенням права особи мирно володіти своїм майном, визначеним у Протоколі першому до Конвенції.

Крім того, з наведених вище правових норм також вбачається, що правовою підставою для призначення особі пенсії є одночасна сукупність наступних умов: 1) звернення такої особи або її уповноваженого представника до компетентного органу ПФУ із заявою про призначення пенсії у порядку, визначеному законодавством; 2) подання нею (представником) пакету документів для призначення пенсії згідно з п. 2.1 Порядку № 22-1.

При цьому, слід враховувати, що в разі неподання заявником повного пакету необхідних документів орган ПФУ витребовує документи, яких не вистачає.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що при звернені до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачем через його представника не було подано повного пакету документів, перелік яких визначено, у п. 2.1 Порядку № 22-1, зокрема не надано документів, підтверджуючих місце реєстрації, не надано заяви за формою додатка 2 Порядку та надані ксерокопії документів належним чином не завірені, однак, відповідачем не було вжито жодних заходів, спрямованих на отримання відомостей, яких у даному випадку не вистачає для призначення позивачу пенсії за віком, зокрема не витребувано у позивача або його представника відповідних документів, не виконано обов'язку, визначеного у п. 3.3 Порядку № 22-1, щодо надання допомоги заявнику в одержанні необхідних документів у разі потреби, а натомість, відмовлено позивачу у призначенні пенсії з підстав законодавчої неврегульованості питання щодо призначення і виплати пенсії особам, які виїхали на ПМЖ за кордон, що є протиправним і порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

Разом з тим, зібрання необхідних документів, їх вивірення та прийняття за результатами їх розгляду рішення про призначення пенсії належить до дискреційних повноважень відповідача, які у відповідності до Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 р. на 316-й нараді, адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, як було встановлено вище позивач у даному адміністративному позові просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення йому пенсії за віком та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу таку пенсію з 16.09.2015 р., що з урахуванням обставин, зазначених вище, є передчасним і призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача і до порушення ст. 2 КАС України, а тому, у відповідності до ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 195 КАС України, з метою повного і всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії УПФУ у Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні позивачу пенсії з підстав, зазначених у протоколі управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань від 10.03.2016року, і зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2015 р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення, а в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 71, 86, 94, 99, 100, 158-167, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав, зазначених у протоколі управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань від 10.03.2016року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2015 р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.М. Довготько