Справа № 809/137/16
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. Справа № 809/137/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Черепія П.М.

суддів Могили А.Б.,

Григорука О.Б.,

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю представників сторін:

позивача: Чежегова Є.М.,

відповідача: не прибув,

третьої особи: Мельника Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод"

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України

про визнання протиправним та скасування наказу № 148 від 02.02.2016 року в частині,-

ВСТАНОВИЛА:

19.02.2016 року Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу № 148 від 02.02.2016 року в частині пункту 38 Додатку наказу щодо застосування до ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" спеціальної санкції.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016 року залучено Державну фіскальну службу України до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі подання Державної фіскальної служби України № 270/5/99-99-22-05-02-16 від 13.01.2016 року, в якому наведена недостовірна інформація Міністерством економічного розвитку і торгівлі України прийнято наказ № 148 від 02.02.2016 року "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод".

Оскільки в поданні Державної фіскальної служби України наведена недостовірна інформація, тому наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 148 від 02.02.2016 року в частині застосування спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" (пункт 38 Додатку наказу) прийнято з порушенням статті 37 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Просить суд постановити рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 148 від 02.02.2016 року в частині застосування спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" (пункт 38 Додатку наказу).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав, щодо задоволення адміністративного позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні, що долучене до матеріалів справи. (а.с. 135 - 140, 199 - 204).

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо задоволення адміністративного позову заперечив. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі подання Державної фіскальної служби України № 270/5/99-99-22-05-02-16 від 13.01.2016 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України прийнято наказ № 148 від 02.02.2016 року "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод". (а.с. 14 - 15).

Підставою для внесення подання Державною фіскальною службою України слугували акт перевірки ДПІ у м. Івано-Франківську № 4021/09-15-22-05-01/00218271 від 21.10.2015 року "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки дотримання вимог валютного законодавства України при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності та оподаткування у сфері ЗЕД ПАТ Івано-Франківський арматурний завод" за період з 01.10.2014 року по 31.08.2015 року" та податкове повідомлення-рішення форми "У" № від 06.11.2015 року, складене ДПІ за наслідками перевірки. (а.с. 17 - 25, 27).

Нараховуючи суму податкового зобов'язання, ДПІ в податковому повідомленні-рішенні посилається на порушення ПАТ Івано-Франківський арматурний завод" статтей 1, 4 ЗУ "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач 21.12.2015 року оскаржив його до суду.

У висновку акта перевірки відображено порушення ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" статті 1 ЗУ "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" при здійсненні імпортних операцій з нерезидентами:

- фірмою ОАО "Атоменергомаш" (юридична адреса: 119017, м. Москва, Велика ординка, буд. 24) по контракту № 212/21/2013 від 22.08.2013 року;

- Фірмою ООО "Арматом-М" (юридична адреса: 101000, м. Москва, Кривоколенний переулок, буд. 212) по контракту № 02-314 від 09.04.2014 року.

А відповідно до статті 4 ЗУ "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недоплаченого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Відповідно до абзацу 1 пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно абзацу 4 пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому, незважаючи на вищезазначені положення Податкового кодексу України, 13.01.2016 року Державна фіскальна служба України внесла відповідачу подання № 270/5/99-99-22-05-02-16 про застосування до позивача спеціальної санкції - тимчасове зупинення його зовнішньоекономічної діяльності.

Подання Державної фіскальної служби України № 270/5/99-99-22-05-02-16 від 13.01.2016 року відповідачу внесено під час оскарження позивачем в судовому порядку податкового повідомлення-рішення форми "У" № від 06.11.2015 року, тобто коли вказане податкове повідомлення-рішення не визнано правомірним, а визначене ним зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

За змістом частина 3, 4 статті 217 Господарського кодексу України, за порушення суб'єктами господарювання правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції, які застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 239 Господарського кодексу України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції як, зокрема, застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом.

Отже, санкція, застосована відповідачем у спірних правовідносинах, а саме індивідуальний режим ліцензування, є адміністративно-господарською санкцією.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Таким чином, застосування адміністративно-господарських санкцій має відбуватись з урахуванням правил, передбачених, зокрема, Господарським кодексом України.

За приписами частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Суд зазначає, що направлене відповідачу подання ДФС України не містило достатніх даних для обґрунтованого висновку про вчинене позивачем правопорушення у сфері господарювання, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду від 22.01.2016 року у справі № 344/16849/15-п та тим, що ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" податкове повідомлення-рішення форми "У" № від 06.11.2015 року оскаржено до суду.

Суддя приймаючи рішення у справі № 344/16849/15-п встановив, що ОСОБА_4, будучи службовою особою ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" вживав необхідних заходів щодо виконання вимог частини 1 статті 1 ЗУ "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". (а.с. 28).

Тому, суд критично оцінює твердження представника відповідача, які зазначені в запереченні проти адміністративного позову, що у зв'язку з надходженням до Мінекономрозвитку подання ДФС України, яке за формою та змістом відповідало вимогам частини 3 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (надалі - Закон), у Мінекономрозвитку не було правових підстав не застосовувати спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до позивача, оскільки з урахуванням ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність" та статті 218 Господарського кодексу України, підставою для застосування санкцій є саме правопорушення, а не наявність відповідного подання.

Відповідно до частини 3 статті 37 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пунктів 4.2, 4.4 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених "Про зовнішньоекономічну діяльність" (надалі - Положення) подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності або тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності повинні містити інформацію: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанніконтракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію. У поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.

Якщо в отриманих поданнях зазначену інформацію повністю не відображено та відсутня в них інформація не перебуває в розпорядженні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, то Міністерство економічного розвитку і торгівлі України робить запит до ініціатора подання або до інших органів державного управління та валютного контролю, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, щодо яких є подання про застосування спеціальних санкцій, щодо уточнення інформації про суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності.

У разі наявності в Міністерстві інших матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких пропонується застосувати (скасувати, змінити вид, тимчасового зупинення дії) санкції, то ці матеріали долучаються до матеріалів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) санкцій і розглядаються разом з поданням при прийнятті остаточного рішення.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що відповідач по справі, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, як орган уповноважений застосовувати спеціальні санкції, видало оскаржуваний наказ необгрунтовано, на підставі подання ДФС України, в якому наведена недостовірна інформація щодо наявності порушення ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод".

З цього приводу Вищий адміністративний суд України висловив свою позицію у постанові від 23.07.2015 року (справа № К/800/47921/14).

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття

рішення (вчинення дії).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності застосування спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви додано платіжне доручення № 1847955 від 24.02.2016 року про сплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн. (а.с. 3).

У зв'язку із задоволенням позовних вимог, з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 148 від 02.02.2016 року в частині застосування спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" (пункт 38 Додатку наказу).

Стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" () сплачений судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Черепій П.М.

Судді Могила А.Б.

Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 20.04.2016 року.