Справа № 804/15552/15
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
представників позивача представника відповідача Сілаков О.Б., Васільєв П.С. Бісеров А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Машагросервіс» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про скасування постанов
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Машагросервіс» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови № 17/2900 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Машагросервіс» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.10.2015 року та постанову №18/2901 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Машагросервіс» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.10.2015 року.
Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що за результатами перевірки Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області було встановлено, що замовником будівництва ТОВ «Машагросервіс» виконуються будівельні робот без відповідного документа, який дає право на їх виконання та не забезпечено здійснення авторського нагляду під час виконання будівельних робіт. Тому, за результатами перевірки ТОВ «Машагросервіс» притягнуто до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Також відповідач зазначив, щоДепартамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області при винесені оскаржуваних постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 29.09.2015 року ТОВ «Машагросервіс» подано до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області на реєстрацію декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції приміщень 2 та 3 виробничого корпусу по вулиці Ударників, 25Б в м. Дніпропетровськ.
06.10.2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області оформлено направлення для проведення позапланової перевірки позивача, у зв'язку з необхідністю проведення перевірки достовірності даних наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт, поданої ТОВ «Машагросервіс».
Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1 та 2статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Згідно із частиною 1статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.
Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.
Частиною 4 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»встановлено, що Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
Пунктом 17 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п'яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.
Відповідно до пункту 18 Порядку виконання будівельних робіт, у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимогорган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.
Згідно із пунктом 19 Порядку виконання будівельних робіт, після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.
Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011року №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.
Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт.
Однак, декларація про початок виконання будівельних робіт на день призначення перевірки фактично позивачем не подана, не зареєстрована, оскільки відповідачем повернута на доопрацювання. Даний факт унеможливлює проведення позапланової перевірки щодо достовірності даних наведених у декларації про початок будівельних робіт.
Отже, суд доходить висновку, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області вийшов за межі своїх повноважень, оскільки законних підстав для провденення позапланової перевірки не було.
Тому, накладення штрафів до ТОВ «Машагросервіс» за порушення п.8 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» є протиправними, а отже постанови № 17/2900 та №18/2901 від 27.10.2015 року підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1219,61 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Відповідно до ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.
Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою особою, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Отже, з системного аналізу законодавчих засад надання правової допомоги та порядку відшкодування судових витрат на таку допомогу, вбачається, що законодавець застосовує диференційований підхід до визначення суб'єктів надання правової допомоги та до порядку відшкодування судових витрат на таку допомогу.
Тобто, покладення на відповідачів у справі витрат на правову допомогу можливо лише за умови отримання стороною (позивачем) послуг адвоката або іншого фахівця у галузі права.
Таким чином, враховуючи надані позивачем акт приймання передачі виконаних послуг, платіжні доручення №3859 від 09.11.2015 року на суму 1000,00 грн. та №3888 від 12.11.2015 року на суму 3000,00 грн., суд приходить до висновку, що позивачем понесені витрати на правову допомогу на суму 4000,00 грн.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 27.10.2015 року №17/2900 про накладення штрафу та №18/2901 про накладення штрафу.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 6790,45 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2016 року

Суддя О.В. Єфанова