Справа № 815/3425/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2016 р. м. Київ К/800/45110/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за касаційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний торгівельний центр"
напостанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015р.
у справі№ 815/3425/15
за позовомТОВ "Міжнародний торгівельний центр"
доОдеської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, скасування рішення та картки відмови

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Одеської митниці державної фіскальної служби України по коригуванню митної вартості товарів від 05 червня 2015 року № 500060001/2015/610062/2 та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00149 та скасувати вказані рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. позов задоволено. Визнано протиправними дії Одеської митниці державної фіскальної служби України по коригуванню митної вартості товарів від 05 червня 2015 року № 500060001/2015/610062/2 та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00149. Скасовано рішення Одеської митниці державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 05 червня 2015 року № 500060001/2015/610062/2. Скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00149.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

На постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний торгівельний центр", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 04.06.2015 року позивач за електронною вантажною митною декларацією МД-2 № 500060001/2015/010807 до митного оформлення заявив, придбаний за контрактом від 01.12.2014 року № NWW/ITC-2 товар - дитячі іграшки з пластмаси мильні бульбашки в асортименті (код товару ). У декларації позивач заявив митну вартість товару за ціною договору (контракту). На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу: зовнішньоекономічний контракт від 01.12.2014 року № NWW/ITC-2, інвойс від 15.04.2015 року № 2014WW0155N+1, платіжне доручення, прайс-лист, пакувальний лист від 15.04.2015 року та інші товаросупровідні документи.

Повідомленням митниці декларанту від 04.06.2015 року позивачу було повідомлено про спрацювання профілів ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості та про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не має всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема у платіжному дорученні від 20.05.2015 року б/н відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015 року № 2014WW0155N+1.

З огляду на вищезазначені розбіжності декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, а також додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Супровідним листом від 05.06.2015 року вих. № 631, позивач надав відповідь на запит митниці, якою повідомлено про те, що по 1 пункту запиту усі бухгалтерські документи вже були пред'явлені та додатково надали оборотно-сальдову відомість; по 2 пункту запиту листом надано прайс-лист виробника; по 3 пункту запиту вказано про відсутність експертних висновків та зазначено, що вони не є основним документом для підтвердження вартості товару.

05.06.2015 року декларанту повідомлено про те, що з урахуванням його листа від 05.06.2015 року вих. № 631, митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за електронною митною декларацією № 500060001/2015/010807 буде скориговано відповідно до ст. 55 Митного кодексу України. В повідомленні Одеської митниці ДФС, також, зазначено про застосування другорядних методів визначення митної вартості товару, оскільки заявлена декларантом митна вартість за ціною договору не підтверджена документально. У зв'язку з відсутністю у митному органі інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами та інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів та методу визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості, тому митна вартість оцінюваних товарів буде визначена за резервним методом.

З огляду на вищезазначене, митницею здійснено коригування митної вартості товару, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00149 від 05 червня 2015 року та прийнято рішення № 500060001/2015/610062/2 про коригування митної вартості товару, відповідно до якого визначено митну вартість товару за шостим - резервним методом та на підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДМСУ, яким встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим ніж заявлено декларантом, тому митну вартість визнано на рівні 5,02 доларів США за кг.

Позивач не погоджується з таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним податку на додану вартість.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості та оформив картку відмови за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв'язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Натомість, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, рішення митниці відповідають вимогам ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару, заявленого до митного оформлення вантажною митною декларацією МД-2 №500060001/2015/010807, за основним методом - ціною контракту (договору).

Як вірно встановлено судом першої інстанцій, підставою для висновків митного органу про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах, а саме у платіжному дорученні від 20.05.2015 року б/н відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015 року № 2014WW0155N+1. З огляду на вищезазначені розбіжності, декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 МК України.

Отже, причиною спору щодо заявленої митної вартості не стала розбіжність в ціні або недостовірність заявлених даних між контрактом, інвойсами або іншими платіжними документами, такі сумніви виникли лише через те, що у платіжному дорученні від 20.05.2015 року б/н (а.с. 30) відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015 року № 2014WW0155N+1.

Разом з тим, суд зазначає, що переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом також не встановлено. За таких обставин, висловлені відповідачем сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом - ціною контракту (договору) не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Також, під час розгляду справи судом не встановлено, що в документах, які були подані декларантом разом з ВМД №500060001/2015/010807 для підтвердження митної вартості товару, наявні недостовірні відомості, розбіжності чи ознаки підробок, не спростована обґрунтованість визначення митної вартості згідно з контрактною ціною оцінюваного товару, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України.

Крім того встановлено, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством та які, дають змогу визначити заявлену митну вартість товару, а відповідач не вказував на недостатність цих документів, тому витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним.

Наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Таким чином, з наданих позивачем документів вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, та необхідність у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товару.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку щодо необґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний торгівельний центр" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015р. скасувати.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: