Справа № 804/10957/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання недійсним рішення та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у відповідача обґрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару із застосуванням методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначив, що документи, подані позивачем для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість, не містили в собі розбіжності та не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари. Всі зауваження митниці не свідчать про дійсну наявність розбіжностей і не доводять наявність визначених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дії митного органу про збільшення митної вартості здійснювались в односторонньому порядку, необ’єктивно, без врахування повного пакету документів, що підтверджував митну вартість задекларованого товару.

Відповідачем надано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній вказує, що посадові особи митниці при прийнятті рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Відповідач просить залишити без змін оскаржувану постанову суду.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Між Публічним акціонерним товариством “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського” (покупець) та Dalmond Trade House Limited (продавець) було укладено контракт № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року (далі - контракт) на умовах якого та згідно з додатком до контракту № 12 від 11.07.2014 року (специфікацією), продавцем на митну територію України 14.02.2015 року на умовах DAR станція Правда Придніпровської залізниці (Інкотермс 2010) для покупця було ввезено товар: вироби вогнетривкі периклазовуглецеві марки DT-14T, за ціною: 1 600,00 дол. США за 1 тону, кількість тон: 12.

За умовами укладеного контракту вартість пакування і маркування були включені до вартості товару, товар постачався на умовах, передбачених у відповідних додатках (специфікаціях) до контракту, що є невід’ємними частинами такого. За даними специфікації (додаток №12 від 11.07.2014 року) до контракту на вогнетривкі вироби для футеровки конвертеру зазначені такі умови поставки: DAP – станція Правда, Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010) – при поставці залізничним транспортом; DAP – ПАТ “Дніпровський меткомбінат”, м. Дніпродзержинськ, Україна (Інкотермс-2010) – при поставці автомобільним транспортом. П.6.9 додатку № 12 від 11.07.2014 року до контракту продавець та покупець визначили, що усі витрати, пов'язанні з розвантаженням або перевантаженням товару в місці призначення, відносяться на рахунок покупця.

19 лютого 2015 року для здійснення митного оформлення імпортованого товару позивач надав вантажну митну декларацію № 110010000/2015/001252 на товари, а саме: товар №1 "вироби вогнетривкі переклазовуглецеві марки DT-14Т з вмістом MgO - 78,63 %, С - 15,25%" ( далі - товар №1) та "вироби з вогнетривкої кераміки з вмістом глинозему більше 45%: шиберна плита марки DANAL 80IMP" (далі - товар №2).

Так, декларантом була заявлена митна вартість на товар №1 за ціною договору (основний метод): 1,6 доларів США за кілограм.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем були надані відповідні документи, які зазначенні в графі 44 ВМД: контракт купівлі-продажу № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року, додаток № 12 від 11.07.2014 року, в тому числі додаткові угоди до контракту №1, 7, комерційна пропозиція, дистриб’юторський контракт, інвойс № DTH-025-14/14-0314-12-800801 від 19.12.2014 року, сертифікат якості, пакувальний лист продавця № 058/0112/DMKD 14 від 11.12.2014 року та інші.

при візуальному контролі документів, наданих до митної декларації відповідно до ст.337 Митного кодексу України, було виявлено певні ознаки ризиковості операції, а саме: на товаросупровідних документах наявна печатка, зроблена за допомогою кольорового копіювання; товари надходять у морський порт призначення на митній території України за ордерними коносаментами (без зазначення відомостей про фактичних одержувачів товарів).

З причини певного ступеню ризикової операції та з метою здійснення вичерпного переліку форм та обсягів митного контролю для унеможливлення декларування недостовірної митної вартості, посадовою особою, що здійснює митний контроль та митне оформлення за товарами сформовані ризики: витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, контроль правильності визначення митної вартості товарів.

Дослідивши обставини справи та відомості, викладені у рішення митного органу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що назване рішення не суперечить діючому законодавству виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до п. 12.2, 12.3. контракту передбачено, що покупець перераховує 95% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця. 5% покупець перераховує протягом 15 банківських днів з дати постачання такої партії товар. Зазначене також викладене в відомостях рахунку № DTH-025-14/14-0314-12-80080150 від 19.12.2014 року, однак позивачем до митного органу не надано документів в підтвердження оплати отриманого товару, що унеможливлює визначення ціни товару.

За умовами контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12, визначено умови постачання DАР-Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення. Разом з цим, за відомостями коносаменту від 29.12.2014 № SZSCN1412113 фрахт підлягає сплаті вантажоотримувачем в порту призначення. Зазначений коносамент є адресним та не визначає отримувача вантажу, що унеможливлює визначення розподілу витрат щодо транспортної складної між покупцем та продавцем. Позивачем також не надано належних документів на підтвердження суми фінансових витрат транспортування товару та фактичного платника цих витрат, що унеможливлює визначення розподілу витрат щодо транспортної складової та здійснення перевірки сум даних витрат.

Відповідно до умов постачання DAR Дніпродзержинськ, ч. 10 ст. 58 МКУ, вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у відповідача обґрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару із застосуванням методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту.

Посилання позивача на те, що дії митного органу по застосуванню 2-r резервного методу визначення митної вартості не відповідають законодавству не приймаються судом, виходячи з такого.

Як свідчать пояснення відповідача у зв’язку з неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було розглянуто можливість застосування наступних методів визначення митної вартості. Відповідно до статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Відсутність інформації про продаж товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.

Методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об’єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.

Саме тому під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.

Отже митницею застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-r-резервний метод із застосуванням вартостей, визначених митним органом.

Отже доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 03 вересня 2014 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 р. – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук