Справа № 2а-7496/12/2670
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7496/12/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2016 року у справі за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2012 року за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково, змінено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6688500,00 грн. та скасовано податкову вимогу державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби від 26.09.2011 №8691. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670, в якій просить:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2016 року заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 задоволено частково.

Скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 в частині, яка залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 13.05.2015.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 №, №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 10 830 798,50 грн.

В іншій частині заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 198 ч. 1 п. 1, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково, змінено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6688500,00 грн. та скасовано податкову вимогу державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби від 26.09.2011 №8691. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У мотивувальній частині даних рішень судами встановлено таке.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 20.05.2009 по 31.12.2010 державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 09.08.2011 №41/1704-, у якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягають сплаті в бюджет на загальну суму 872 973,00 грн. Встановлено також порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2009 та 2010 роки у сумі 82 901,12 грн. та порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, а саме: не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат за 2009 рік в сумі 1 337 700.00 грн. та за 2010 рік в сумі 2 166 159,70 грн.

Порушення податкового законодавства, на думку контролюючого органу, мали місце у зв'язку з тим, що в 2009 році Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, перевищивши граничну суму виручки, яка дає підстави перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, не перейшла на загальну систему оподаткування з IV кварталу 2009 року. Тобто, на виконання договорів комісії від 01.06.2009 №К13/09 та від 01.06.2010 №К9/10, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Євросет» (комітент) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (комісіонер), за якими позивач від свого імені здійснювала реалізацію товару (аксесуарів, кухонного інвентарю тощо), прийнятого від комітента на комісію, на розрахунковий рахунок позивача у 2009 році зараховані грошові кошти 1 051 632,51 грн., а в 2010 році - 3 313 228,50 грн. При цьому, у звітах платника єдиного податку за IV квартал 2009 року та за І квартал 2010 року позивач декларував лише суми комісійної винагороди, отриманої за цими договорами: 268 901,02 грн. за 2009 рік та 472 141 грн. за 2010 рік.

Розглядаючи справу про оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, винесених Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі наведених висновків, Окружний адміністративний суд міста, з яким погодились Київський апеляційний адміністративний суд і Вищий адміністративний суд України, виходив з того, що всі грошові кошти, отримані від реалізації товару, які надійшли у 2009 році на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є її виручкою в розумінні статті 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Відтак, позивач зобов'язаний був здійснити перехід на загальну систему оподаткування з IV кварталу 2009 року, а також сплатити податкові зобов'язання з податку з доходу за ІІІ квартал 2009 року, який перевищує 500 000,00 грн.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2012 року за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІ, який набрав чинності 01.01.2015, внесено ряд змін до Податкового кодексу України, зокрема, пункт 292.4 статті 292 після слів «договорами доручення» доповнено словом «комісії».

На підставі вказаного, починаючи з 01.01.2015, пункт 292.4 статті 292 Податкового кодексу України викладено у такій редакції: «У разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента)».

Тобто, з 01.01.2015 року податковим законодавством по-новому, на відміну від положень податкового законодавства, які діяли станом на момент первинного розгляду даної адміністративної справи судом, врегульовано порядок визначення розміру доходу для платників єдиного податку першої - третьої груп, до якого наразі включається лише сума отриманої винагороди повіреного (агента), а не загальна сума коштів, отриманих від реалізації товарів (робіт, послуг) платником податків як комісіонером.

Отже, з вказаного періоду набув чинності нормативно-правовий акт, яким скасовано відповідальність платника податків у разі не включення останнім суми коштів, отриманих від реалізації товарів (робіт, послуг) платником податків як комісіонером, оскільки доходом у таку випадку є лише сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Однак, колегія суддів не може погодитись висновком суду про те, що зазначене вище є нововиявленою обставиною, яка дає підстави для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При цьому, приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Таким чином, ст. 245 КАС України, встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення по справі.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є прийняття нових законів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, новий закон не приймався, а вносились лише зміни до діючого Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що такі зміни не скасовують відповідальність сторін.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 7 від 22 травня 2015 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч.2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2012 року за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки вказана позивачем підстава не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 245 КАС України.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції не повно з'ясовано усі обставини справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з постановленням нової постанови.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195,196,197,198, 202, 205, 207, 212, 254, 245 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2016 року - скасувати та постановити нову, якою в задоволені заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2012 року за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М.Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Хрімлі О.Г.