Справа № 131/1136/14-а
Суддя: Підлипняк М. Д.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 131/1136/14-а
№2-а/140/10/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого: судді Підлипняка М.Д.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницької області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 « Про визнання протиправним та скасування рішення 56 сесії 6 скликання Липовецької міської ради № 640 від 15 листопада 2013 року « Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 2005 році вона придбала у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами, біля якого знаходиться земельна ділянка розміром 0,30 га, якою вона по даний час користується, сплачує земельний податок та інше. Діючим на той час ст.. 120 ЗК України від 25.10.2001 року, зазначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користувані іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або спруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на які вони розміщені без зміни її цільового призначення. Вона неодноразово зверталась до Липовецької міської ради з заявою про надання їй земельної ділянки у власність, однак рішенням 31 сесії 5 скликання від 02.12.2009 року № 482 « Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки, їй надано дозвіл на 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за місцем його розташування АДРЕСА_1. Щодо решти земельної ділянки площею 0,20 га рішення їй так і не надано.

Рішенням 42 сесії 6 скликання № 471 від 24 грудня 2012 року Липовецької міської ради « Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки» їй ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства за місцем розташування земельної ділянки в АДРЕСА_1.

27.02.2013 року, відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України вона в черговий раз звернулась до Липовецької міської ради про передати їй безоплатно у власність земельну ділянку в розмірі 0,20 га, але пізніше дізналась, що рішенням 56 сесії 6 скликання від 15 листопада 2013 року № 640

Липовецької міської ради « про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою ОСОБА_2, який проживає АДРЕСА_2, за місцем розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га.

Вважає, що надання рішенням 56 сесії 6 скликання від 15 листопада 2013 року № 640 Липовецької міської ради « про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою ОСОБА_2, а не її, як добросовісному користувачеві даною земельною ділянкою, тому вважає дане рішення правомірним, як таке, що порушує її права та охороняємі законом інтереси в зв'язку з чим просить визнати протиправним та скасувати дане рішення в частині надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві,наполягають в задоволені позову.

Представник відповідача в своїх показах просив відмовити у задоволенні заявленого позову, посилаючись на те, що рішенням Липовецької міської ради № 640 від 15.11.2013 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ жодним чином не порушено права і свободи позивача, і відповідач при винесенні рішення діяв у межах закону.

В послідуюче судове засідання представник відповідача не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, отже суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України ухвали завершити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію відповідача та просить відмовити у задоволенні заявленого позову. Одночасно представник третьої особи подав заперечення на позов, згідно якого вважає законним рішення міської ради, та таким, що не порушує права позивача, а вимоги позивача безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, керуючись нормами регулюючими зазначені правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно п. 34 ст. 26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції селищних рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно п. «а», «в» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень селищних рад відноситься розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності .

Вказане питання є виключною компетенцією сесії селищної ради.

Згідно ч. 6 ст.118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Порядок вирішення заяв громадян, бажаючих отримати земельну ділянку у власність, врегульований ст. 118 Земельного Кодексу України, зокрема частиною 7 цієї статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням 11 сесії 22 скликання Липовецької селищної ради від 28.08.1997 року « Про приватизацію земельних ділянок громадянам селища» розглянуто заяви громадян про передачу їм у приватну власність земельних ділянок, якими вони користуються та вирішено передати безкоштовно, в т.ч. ОСОБА_2, жителю АДРЕСА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,20 га. (а.с. 128-129, 142 т.1).

Рішенням Липовецької селищної ради 5 сесії 23 скликання від 11.03.1999 року» Про надання земельних ділянок громадянам селища для ведення підсобного господарства» ОСОБА_2 надано земельну ділянку в тимчасове користування на полі НОМЕР_1 Скакунка площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства( а.с.71-72 т. 2).

Рішенням Липовецької селищної ради 31 сесії 5 скликання від 02.12.2009 року № 503 « про внесення змін до рішення 11 сесії 22 скликання Липовецької селищної ради від 28.08.1997 року « про приватизацію земельних ділянок громадянам селища», відповідно до якого земельна ділянка площею 0,20 га, надана ОСОБА_2 була поділена за цільовим призначенням на дві земельні ділянки, а саме: 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства( а.с. 130-131 т.1).

Рішенням Липовецької міської ради від 27.01.2005 року № 8 « Про визначення нумерації квартир в житловому будинку АДРЕСА_4 та впорядкування назви АДРЕСА_1» визначено адресу ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 - земельна ділянка 0,20 га ( а.с. 217-218 т.1).

29.08.2005 року відповідно до договору купівлі-продажу ВСІ № 969914 ОСОБА_2

продав, а ОСОБА_1 купила з набуттям у власність цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1. При цьому в договорі зазначено, що проданий житловий будинок та господарські споруди знаходяться на земельній ділянці, площа якої не зазначена( а.с. 48-50). В цей же день між ОСОБА_1 та АППБ « Аваль « укладено договір іпотеки, предметом якого передано в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який належить іпотекодавцеві на підставі вище зазначеного договору купівлі-продажу. В п. 2.1.2 договору іпотеки зазначено, що земельна ділянка площею 0,30 га, на якій розміщено предмет іпотеки не є власністю іпотекодавця ( а.с. 42-47 т.1).

Відповідно до технічного паспорту на даний будинок в якому зазначено власниками як ОСОБА_2, а в послідуючому після внесення змін 08.08.2007 року ОСОБА_1 вбачається, що даний будинок знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що свідчить про зміну адреси ( рішення виконкому № 8 від 27.01.2005 року) з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1, що і не заперечується сторонами у справі.

25.09.2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Липовецької міської ради з заявою про надання їй в приватну власність земельної ділянки 0,10 га по АДРЕСА_1 в зв'язку з купівлею житлового будинку ( а.с. 169 т.1).

Рішенням 31 сесії 5 скликання від 02.12.2009 року № 482 Липовецької міської ради « про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки, надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Цим же рішенням надано такий же дозвіл ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого сільського господарства ( а.с. 170 т.1).

Рішенням №517 від 22.12.2009 року 32 сесії 5 скликання Липовецької міської ради ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку 0,10 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства( а.с. 73-75 т.2).

Рішенням № 577 від 02.09.2010 року 39 сесії 5 скликання Липовецької міської ради « про внесення змін до попередніх рішень сесій» до рішення № 517 від 22.12.2009 року внесено зміни , змінивши АДРЕСА_1 на поле НОМЕР_1 «Скакунка» та п. 24 викладено в редакції « Надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м. Липовець, поле НОМЕР_1 Скакунка( а.с. 76-78 т.2 ).

Зазначені рішення ніким із сторін не оскаржувались.

В послідуючому позивачка неодноразово зверталась до Липовецької міської ради з заявами та клопотаннями від 28.05.2010 року, 26.09.2012 року, 24.10.2012 року, 26.02.2013 року про надання їй додатково земельної ділянки в межах фактичного користування та скасування окремих рішень міської ради, однак отримувала відповіді, що для вирішення даних питань їй необхідно звертатись до суду( а.с. 171-181 т.1). Однак позивачкою відмови міської ради до суду не оскаржувались.

Статтею 120 ЗК України, яка діяла на час купівлі-продажу будинку, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено, що « У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення»

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, відповідно до рішення 11 сесії 22 скликання Липовецької селищної ради від 28.08.1997 року « про приватизацію земельних ділянок громадянам селища» являвся власником земельної ділянки площею 0,20 га, на якій був розміщений житловий будинок та господарські споруди, з яких відповідно до рішення № 503 від 02.12.2009 року 0,10 га виділено ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і 0,10 га ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується також Земельно кадастровою книгою ( а.с.81-.89 т.2).

Після продажу будинку в 2005 році, відповідно до діючого на той час земельного законодавства, а саме ст.. 120 ЗК України , право на частину земельної ділянки площею 0,10 га, саме на ту площу, на якій розміщено житловий будинок та господарські споруди перейшло до ОСОБА_1, а що стосується земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, то дана земельна ділянка не відноситься до земельної ділянки на якій розташовані житловий будинок і господарські споруди, а має інше призначення тому право власності чи користування на дану земельну ділянку площею 0,10 га після продажу будинку ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не перейшло.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивачки в тому, що вона являється власником земельної ділянки площею 0,30 га в АДРЕСА_1 посилаючись,що вона добросовісно сплачувала за дану площу земельний податок та в договорі іпотеки від 29.08.2005 року зазначено, що саме земельна ділянка на якій розміщено предмет іпотеки має площу 0,30 га( а.с. 42-47 т.1),оскільки документального підтвердження даної площі саме в такому розмірі сторонами не надано і встановлення судом площ землекористування не є предметом розгляду даної справи.

За таких обставин суд вважає, що права та законні інтереси позивачки ОСОБА_1 щодо права на земельну ділянку в результаті придбання житлового будинку по АДРЕСА_1 не порушено, підстав для відмови ОСОБА_2 в надані йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) на земельну ділянку по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства міська рада не мала, а отже рішення № 640 від 15 листопада 2013 року 56 сесії 6 скликання Липовецької міської ради « Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) є таким що не суперечить чинному законодавству.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин, зважаючи на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення її прав діями Липовецької міської ради прийнятим

рішенням № 640 від 15 листопада 2013 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницької області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 « Про визнання протиправним та скасування рішення 56 сесії 6 скликання Липовецької міської ради № 640 від 15 листопада 2013 року « Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) ОСОБА_2», - відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного адміністративного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: