Справа № 2-а-8459/11
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2011-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8459/2011 р.
П О С Т А Н О В А

іменем України

30.06.2011 року о 16 годині 55 хвилин суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Румянцева Н.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2011р. позивачка звернулась до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про зобовязання вчинити певні дії вказавши, що вона є учасником війни, інвалідом першої групи Великої Вітчизняної Війни. Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни першої групи повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Однак позивачка отримала цю допомогу частково в розмірі 1 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У відповідності до ст.17-1 Закону №3551 - щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Таким чином належним відповідачем по справі, який повинен займатись виплатою зазначеної допомоги є Департамент праці та соціального захисту населення.

ОСОБА_1 є інвалідом війни і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інваліда війни І групи( посвідчення серії Є № 097308).

Позивачка просила суд зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради провести їй нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком за 2011 р.

Відповідно до листа № 280 від 10.05.2011 року, позивач повідомив, що разова грошова допомога до 5 травня позивачці, як інваліду війни І групи виплачена у розмірі 1000,00 грн., згідно з постановою КМУ від 4 квітня 2011 р. №341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань».

Таким чином позивачу в 2011 р. було виплачено разову грошову допомогу частково в розмірі 1000,00 грн., оскільки виплати вказаної грошової допомоги до 5 травня здійснюються відповідачем в межах бюджетних призначень та згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 р. № 299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року за № 3551-ХП із змінами, позивач має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі 10-ти мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» N 107-VI від 28.12.2007р., зокрема п.п.1б пунктом 20 Розділу ІІ, встановлено що - щороку до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008року у справі 1-28/2008 визначено, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, та те що «зупинення законом про Держбюджет дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України не відповідає Конституції України».

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних Законів держава не вправі допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що діє положення закону, відповідно до якого позивач має право як інвалід війни отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Доводи відповідача щодо того, що разова грошова допомога сплачена позивачу в повному обсязі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України в розмірі 1000,00 грн. судом не можуть біти прийняті до уваги, оскільки пільги, компенсації і гарантії, права на які передбачені чинним законодавством, не може бути обмежено.

При цьому необхідно зазначити, що адміністративний суд не наділений правом призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкта владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідача, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача конкретно визначеної суми недоотриманої допомоги.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.22 Конституції України, ст. ст. 2, 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 9,11, 86, 159, 160-162 183-2 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва перерахувати, начислити та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2011рік у відповідності до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої на 2010 рік.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: