Справа № 127/26245/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26245/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

26 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про накладення штрафу на Департамент соціальної політики Вінницької міської ради за неподання звіту про виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року скасувати.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2014 року по справі № 127/26245/14-а позов ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій задоволено.

Зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, що становить 5990,00 грн. з урахуванням проведених виплат.

Також зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради подати до суду звіт про виконання даної постанови у місячний строк з дня набрання постановою законної сили.

Постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2014 року набула законної 27.01.2015 року, згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року.

Відповідно до ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі ненадання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцять мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначив, що Департамент соціальної політики Вінницької міської ради не подав до суду звіт про виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2014 року, а тому просив суд за невиконання постанови суд накласти штраф у розмірі трьохсот мінімальних заробітних плат на винну особу.

Водночас, згідно відповіді Першого заступника директора департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, департаментом було здійснено нарахування ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 5970 грн. з урахуванням виплаченої суми, що підтверджується розрахунком грошової компенсації на оздоровлення за 2014 рік, проте виплата буде проведена після здійснення фінансування зазначеним в порядку і в межах обсягів призначень, передбачених в Державному бюджеті України на відповідні бюджетні програми (а.с. 43-44).

Враховуючи наведені обставини, а також те, що накладення штрафу в межах судового контролю за виконання судового рішення в адміністративних справах є правом, а не обов'язком суду, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про накладення штрафу на Департамент соціальної політики Вінницької міської ради за неподання звіту про виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 199 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.