Справа № 813/6046/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 р. Справа № 876/857/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 813/6046/15 за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

09.11.2015р. ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» (далі - Уповноважена особа), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), просила: визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України у Львівській області 31.08.1999р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що мешкає за адресою: індекс 79037, АДРЕСА_1, до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в розмірі вкладу на суму, що не може бути меншою 200000 гривень, в порядку визначеному ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; зобов'язати Уповноважену особу надати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України у Львівській області 31.08.1999р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що мешкає за адресою: індекс 79037, АДРЕСА_1, як вкладницю, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу у національній валюті «Сім днів» №92 в розмірі вкладу на суму 149000 (сто сорок дев'ять тисяч) гривень та договором банківського рахунку в національній валюті №12344-00 в розмірі 46000 (сорок шість тисяч) гривень, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему, гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Уповноважена особа подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015р. та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що кошти на рахунок позивача надійшли в період запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме після 00.00 20.03.2015р. шляхом перерахування цих коштів з рахунку юридичної особи ТзОВ «Багіра». Сума коштів, що перераховувалась в безготівковій формі є нічим іншим як «дробленням» рахунок юридичної особи з метою виведення зазначених грошових сум за рахунок коштів Фонду. На день звернення до суду операції з перерахування коштів з рахунку ТзОВ «Багіра» виявлені як нікчемні. Таким чином, правочин вчинений сторонами є таким, що штучно створює обов'язки Фонду та спрямовує на заволодіння державними коштами, та відповідно порушує публічний порядок.

В судовому засіданні позивач та представник позивача щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції. Відповідач та третя особа повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2015р. між ОСОБА_4 (Клієнт) з однієї сторони, та ПАТ «Банк «Київська Русь» (Банк) з другої сторони, укладено Договір банківського рахунку №12344-00, згідно з яким Банк в порядку, встановленому чинним законодавством України та нормативними актами Національного банку України, відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_3 в національній валюті України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, а Клієнт зобов'язаний оплатити послуги Банку, в розмірі встановленому тарифами на операції та послуги банку, що діють на дату надання послуг або проведення операцій.

Згідно з банківською випискою від 19.03.2015р. на рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_3 внесено кошти у розмірі 195 000,00 грн. (а.с.13).

20.03.2015р. між ОСОБА_4 (Вкладник) з однієї сторони, та ПАТ «Банк «Київська Русь» (Банк) з другої сторони, укладено Договір №92 банківського вкладу у національній валюті «СІМ ДНІВ». Відповідно до п. 2.1 Вкладник надає Банку, а Банк приймає від Вкладника на зберігання грошові кошти у формі депозитного вкладу в сумі 149000,00 грн. Термін внесення вкладу 20 березня 2015 року. Термін повернення вкладу 27.03.2015р. (а.с.14).

Кошти в розмірі 149000,00 грн. переведені з поточного рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_3 на депозитний рахунок НОМЕР_3, що підтверджується квитанцією від 20.03.2015р. №14462267 (а.с.15).

Правлінням Національного банку України 19.03.2015р. прийнято постанову № 190 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних».

02.07.2015р. позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. з заявою про включення в реєстр для виплат.

17.07.2015р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 138, яким з 17.07.2015р. припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь».

Як встановлено судом першої інстанції, на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 17.07.2015р. Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Банк «Київська Русь» через установи банків-агентів Фонду. Згідно з повідомленням ПАТ «КБ «Укргазбанк» ОСОБА_4 відсутня у реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Вважаючи протиправною бездіяльність Уповноваженої особи, щодо не включення до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_4 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. №2121-III (далі - Закон №2121-III) встановлено підстави прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та встановлено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду 19.03.2015р. прийнято рішення №61 про запровадження з 20.03.2015р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 20.03.2015р. по 19.06.2015р. включно.

15.06.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №116, відповідно до якого здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» продовжено по 19.07.2015р. включно та продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 липня 2015 р. №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Так, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 2 ст.26 Закону №4452-VI встановлено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.6 ст.27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Частиною 4 ст.26 Закону №4452-VI встановлено вичерпний перелік підстав за наявності яких Фонд не відшкодовує кошти.

Згідно з пунктами 3-4 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. № 14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як це передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Водночас, з аналізу викладених положень нормативно правових актів вбачається, що відшкодування коштів триває з моменту прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та завершується в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст.38 Закону №4452-VI закріплено вичерпний перелік підстав за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Таким чином, законодавцем встановлено як обов'язок Уповноваженої особи у визначені строки скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, так і обов'язок протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

При цьому право Уповноваженої особи перевіряти правочини на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Водночас, для правильного вирішення спору такої категорії справ необхідно перевірити підстави, з яких визнано договори нікчемними, у розрізі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо правомірності укладення Договору банківського рахунку в національній валюті №12344-00 від 19.03.2015р. та Договору банківського вкладу у національній валюті «Сім Днів» №92 від 20.03.2015р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Уповноваженою особою при перевірці правочину з перерахування коштів в сумі 195000 грн. з особового рахунку №001, який відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» та належить ТзОВ «Багіра», на особовий рахунок НОМЕР_3, який відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» та належить ОСОБА_4 з призначенням платежу - фінансова позика згідно з Договором №б/н від 19.03.2015р., у відповідності до приписів п.2 та 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.228 ЦКУ виявлено нікчемність правочину.

Частиною 2 ст.215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п.2 та п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Частиною 1 ст.2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Згідно з ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Відповідно до п.1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція №492), поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п.7.8 Інструкції №492 за поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до п.5.1 Інструкції №492 за поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до п.1.37 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. №2346-III розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Аналіз вказаних законодавчих положень та обставин у справі дає підстави колегії суддів дійти висновку, що відкриття поточного рахунку на ім'я позивача та перерахування Банком коштів з поточного рахунку юридичної особи на поточний рахунок фізичної особи з призначенням платежу «фінансова позика згідно угоди б/н від 19.03.2015р.» є послугою, що надається Банком, яка не заборонена законодавством та не підпадає під перелік, визначений частині 4 ст.26 Закону №4452-VI, кошти за якою не відшкодовуються Фондом.

Водночас відповідачем не підтверджено, а з матеріалів справи колегією суддів не встановлено, що внаслідок укладення Договору банківського рахунку №12344-00 від 19.03.2015р. Банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, як це передбачено п.2 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI.

Крім того, відповідачем не підтверджено, що Договір банківського рахунку №12344-00 від 19.03.2015р. містить певні індивідуальні умови, погоджені між банком та конкретним клієнтом і відмінні від умов, застосованих до інших клієнтів банку.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачу як Клієнту за Договором банківського рахунку №12344-00 від 19.03.2015р. Банк надав (при наявності певних обставин, про які відомо і клієнту, і банку) фінансові привілеї, які не надав іншим клієнтам, а тому покликання Уповноваженої особи Фонду на п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, як на підставу нікчемності правочину не відповідає фактичним обставинам.

Щодо покликання в апеляційній скарзі, що грошові кошти на рахунок позивача надійшли в період запровадження тимчасової адміністрації а ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме після 00.00 20.03.2015р. шляхом перерахування цих коштів з рахунку юридичної особи ТзОВ «Багіра», колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч.2 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 8.3 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Статтею 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку №001 за 19.03.2015р. переказ коштів з рахунку ТзОВ «Багіра» на рахунок ОСОБА_4 відбувся 19.03.2015р. Станом на 20.03.2015р. залишок коштів на початок дня на рахунку ТзОВ «Багіра» становив 277,88 грн. (а.с.67).

Виходячи з системного аналізу наведених законодавчих норм колегія суддів зазначає, що позивач як добросовісна сторона договору банківського рахунку не повинен нести негативні наслідки в разі порушення банком строку (дати) зарахування коштів, що визначено у розрахунковому документі.

Водночас, сам факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.

Окрім того слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦКУ якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з положеннями ст.288 ЦКУ нікчемним є правочин, який порушує публічний порядок. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Судом апеляційної інстанції під час судового розгляду справи не встановлено, що вчинені позивачем правочини спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади або ж незаконне заволодіння ним.

Окрім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключено судом.

Колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено існування відповідних судових рішень про визнання недійсними Договору банківського рахунку в національній валюті №12344-00 від 19.03.2015р. та Договору банківського вкладу у національній валюті «Сім Днів» №92 від 20.03.2015р..

Також колегія суддів зауважує, що відповідно до п.3.7 та п.3.8 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012р. № 2, (далі - Положення №2) рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію доводиться Фондом до головного офісу неплатоспроможного банку негайно шляхом направлення повідомлення по системі електронної пошти НБУ.

Копія рішення про здійснення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію, завірена підписом директора-розпорядника Фонду та гербовою печаткою Фонду, передається уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію до неплатоспроможного банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, та реєструється у неплатоспроможному банку.

Відповідно до ап.3.9 Положення №2 Фонд розміщує інформацію про запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації: на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет (не пізніше наступного робочого дня після початку здійснення тимчасової адміністрації); у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» (не пізніше ніж через десять календарних днів після початку тимчасової адміністрації).

Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію розміщує інформацію про здійснення у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації на сторінці такого банку в мережі Інтернет не пізніше його наступного робочого дня після початку виконання своїх повноважень.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу та поясненнях у судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та представника позивача покликаються на те, що 20.03.2015р. при укладенні Договору банківського вкладу у національній валюті «Сім Днів» №92 відділенню банку не було відомо про запровадження тимчасової адміністрації, а тому зазначений договір є таким, що укладений з дотриманням законодавчих норм.

Враховуючи, що законодавцем встановлено послідовність та терміни повідомлення неплатоспроможного банку щодо запровадження тимчасової адміністрації, а стороною відповідача не надано доказів на підтвердження належного ознайомлення працівників структурних підрозділів ПАТ «Банк «Київська Русь» з обмеженнями в діяльності, встановленими Постановою Правління НБУ №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015р. №61 про запровадження з 20.03.2015р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь», колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем не підтверджено нікчемність Договору банківського вкладу №92 від 20.03.2015р.

Підсумовуючи вище вказане, колегія суддів приходить до висновку, що укладення Договору банківського рахунку в національній валюті №12344-00 від 19.03.2015р. та Договору банківського вкладу у національній валюті «Сім Днів» №92 від 20.03.2015р. не суперечить нормам чинного законодавства, дослідженими судом обставинами спростовується твердження відповідача щодо нікчемності укладених між позивачем та Банком правочинів, не встановлено існування відповідних судових рішень про визнання недійсними вказаних договорів, Уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для виключення позивача з переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю стосовно не включення ОСОБА_4 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами в ПАТ «Банк «Київська Русь» та зобов'язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі №813/6046/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 29.04.2016р.