Справа № 826/26919/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2016 року № 826/26919/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариста з обмеженою відповідальністю "КАТЕКС ЛІЗИНГ УКРАЇНА"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
про визнання протиправним та скасування рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Катекс Лізинг Україна» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 23.09.2015 №169/16/03/01-ЛК в частині суми штрафної санкції.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424, оскільки копія акту перевірки позивачу не надсилалась, пояснення не відбирались. Крім того позивач вказує, що відповідачем не обґрунтовано суму застосованого штрафу.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Також, протокольною ухвалою визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.09.2015 №169/16/03/01-ЛК до ТОВ «Катекс Лізинг Україна» за порушення пунктів 2.3, 2.5 розділу 2, пункту 4.1 розділу 4 та пункту 5.2 розділу 5 Порядку надання звітності фінансовими компаніями, довірчими товариствами, а також юридичними особами - суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають визначену законом та нормативно-правовими актами Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг можливість надавати послуги з фінансового лізингу, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 27.01.2004 №27 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2004 за №431/9030 застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 000 грн.

Згідно частини 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого указом Президента України від 23.11.2011 №1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) (далі - Положення №1070/2011), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Одним із основних завдань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг є здійснення в межах своїх повноважень державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг і дотриманням законодавства у відповідній сфері (пункт 4 частини 3 Положення №1070/2011).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 згадуваного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зауважує, що факт неподання звітності за 2 квартал 2015 року не заперечується позивачем, отже не потребує доказування.

Порядок та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг визначено Положенням про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженим розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі - Положення).

Згідно п. 1.6 Положення Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Відповідно до п. 1.12 Положення належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову прийнято на підставі акту про правопорушення, вчинені ТОВ «Катекс Лізинг Україна» на ринку фінансових послуг від 02.09.2015 №169/16/03-ЛК, яким встановлено порушення пунктів 2.3, 2.5 розділу 2, пункту 4.1 розділу 4 та пункту 5.2 розділу 5 Порядку надання звітності фінансовими компаніями, довірчими товариствами, а також юридичними особами - суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають визначену законом та нормативно-правовими актами Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг можливість надавати послуги з фінансового лізингу, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 27.01.2004 №27 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2004 за №431/9030, в частині неподання звітних даних до Нацкомфінпослуг.

З матеріалів справи вбачається, що акт від 02.09.2015 №169/16/03-ЛК супровідним листом від 02.09.2015 направлено поштовим відправленням направлено за місцем реєстрації позивача. В матеріалах справи наявна копія повідомлення про вручення поштового відправлення адресату, з якого вбачається, що копія акту повернулась не вручена з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що акт від 02.09.2015 №169/16/03-ЛК не вручено позивачу з незалежних від відповідача причин, отже суд вважає, що позивач належним чином повідомлений про наявність такого акту.

Відповідно до п. 2.1 Положення Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Згідно п. 2.4 Положення рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Постанова повинна містити: дату та номер постанови, місце її складання; прізвище, ім'я та по батькові, посаду уповноваженої особи Нацкомфінпослуг; відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ); зміст виявленого порушення законодавства про фінансові послуги; норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою; розмір застосованої штрафної санкції (штрафу); посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксовано порушення; рахунок, на який повинна бути перерахована сума штрафу, та строк, протягом якого особа повинна повідомити про це Нацкомфінпослуг; строк, протягом якого особа зобов'язана повідомити Нацкомфінпослуг про добровільне виконання або про відмову від добровільного виконання постанови; посаду, прізвище та підпис уповноваженої особи Нацкомфінпослуг; відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Штрафні санкції (штрафи) накладаються Головою Нацкомфінпослуг та директорами департаментів за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг.

Відповідно до п. 4.26 Положення рішення про результати розгляду справи про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення за її місцезнаходженням або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п'яти робочих днів з дня його прийняття.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова оформлена відповідно до норм п. 2.4 Положення та направлена відповідачем на адресу позивача поштовим відправленням та повернулась не вручена з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на викладене, суд не вбачає порушень відповідачем норм Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженим розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 при розгляді справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг за результатом якої прийнято оскаржувану постанову.

Щодо доводів позивача, що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі, що не є мінімально визначеним ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.16. Положення обставинами, що пом'якшують відповідальність за правопорушення, визнаються: відвернення особою шкідливих наслідків порушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення порушення під час впливу обставин непереборної сили, якщо від таких обставин залежало вчинення порушення; вчинення порушення, яке не призвело до негативних наслідків для учасників ринків фінансових послуг.

Позивач не вказує та судом при вирішенні справи не встановлено наявності пом'якшуючих обставин.

Як зазначено вище, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн, що становить 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже у межах визначених п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні суди не наділені повноваженнями приймати судові рішення про визначення суми штрафної санкції за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження Нацкомфінпослуг щодо визначення розміру штрафної санкції, в межах визначених, в даному випадку, ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда