Справа № 345/3814/15-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. Справа № 876/11801/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Сеника Р. П.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області щодо утримання з 01 квітня 2015 року сум податку на доходи фізичних осіб із розміру призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахованої пенсії ОСОБА_1; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області видати розпорядження про перерахунок пенсії ОСОБА_1 без утримання сум податку на доходи фізичних осіб з 01 квітня 2015 року та припинити її стягнення в подальшому; стягнення із управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області утримані суми податку на доходи фізичних осіб та суми військового збору із 01 квітня 2015 року в розмірі 1353,72 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що дії пенсійного органу щодо стягнення з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15% є протиправними та такими, що порушують приписи Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, відтак управління Пенсійного фонду України у м. Калуші та Калуському районі діє відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є інвалідом 2-ї групи ( а.с. 6-7).

У зв'язку із зменшенням в лютому 2015 року розміру пенсії, що виплачується позивачу, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання інформації щодо підстав такого зменшення.

Листом управління пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області № 299/Б-15 від 21 вересня 2015 року позивачу роз'яснено, що з розміру його пенсії, згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (№ 71-VIII від 28 грудня 2014 року), якими передбачено те, що з 01 січня 2015 року при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати утримується податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 15 відсотків та військовий збір - 1,5 відсотка, стягуються вказані податки.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам віднесеним до категорії 1 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги - зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28 грудня 2014 року внесені зміни до Податкового Кодексу України, які набули чинності з 01 січня 2015 року.

Відповідно до п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно з законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць ), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01 січня 2015 року відповідно до ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80- VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у сумі 1218 грн. на місяць .

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, починаючи з 01 січня 2015 року податкові агенти, яким у даному випадку є управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн. х 3), зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

Згідно п.168.3 ст. 168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, провадиться податковим агентом, тобто - органами Пенсійного фонду України.

Крім того, п.168.3 ст.168 Податкового кодексу України встановлено, що розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, провадиться податковим агентом.

Як встановлено судом попередньої інстанції, згідно відповіді управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області від 21 вересня 2015 року розмір пенсійної виплати позивачу складає 5021,40 грн. Отже, базою оподаткування є 1367,40 гривень (5021,40 - 3654,00) до якої застосовується ставка 15% .

З урахуванням того, що позивачу пенсія призначена та виплачується на підставі ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», та саме п. 18 ст. 20 цього Закону та п. 23 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» гарантовані державою компенсації та пільги - зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, колегія судів приходить до висновку, що саме податковим законодавством встановлюються пільги зі сплати податків, зборів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року, які не визнані неконституційними, не передбачено пільг по сплаті податків та зборів для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, тобто, управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області є податковим агентом, який нараховує та виплачує пенсію позивачу, та правомірно утримує податок на доходи фізичних осіб зі ставкою податку 15 відсотків бази оподаткування.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсія позивача не може розглядатися як різновид відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема: соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розділ VIII вищезазначеного Закону визначає пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 та відповідно розмежовує поняття пенсій або компенсацій.

Так, статтями 49, 50, 51, 54 даного Закону визначені відповідні пенсії цим особам, та відповідно статтями 48, 52, 53 даного Закону компенсації.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи, реалізується саме шляхом надання компенсацій та пільг, передбачених цим Законом.

Виплата пенсій (основної та додаткової), визначених цим Законом є складовою соціального захисту цих категорій осіб, а не відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, вимоги п.п. 165.1.3 п. 165.1 ст. 165 Податкового Кодексу України стосовно не включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сум відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Посилання позивача на те, що він звільнений від сплати податків та зборів всіх видів на підставі ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставними з огляду на те, що спеціальним нормативно-правовим актом у сфері оподаткування є Податковий кодекс України, яким пільги щодо звільнення від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не встановлені.

Додатково суд апеляційної інстанції також звертає увагу позивача на те, що зменшення державою призначених соціальних виплат шляхом внесення відповідних законодавчих змін не суперечить вимогам чинного законодавства та принципам міжнародного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 25 рішення від 03.06.2014р. у справі «Великода проти України» (заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини зауважив, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

У пункті 26 цього рішення Суд зазначив, що вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

У пунктах 27, 28 цього Рішення Суд наголошує на необхідності внесення змін до закону у відповідності із законодавчо визначеною процедурою та зазначає, що «зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю».

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2015 року в справі № 345/3814/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. П. Сеник

Ухвалу складено в повному обсязі 26 квітня 2016 року.