Справа № 2а/0270/536/12
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/0270/536/12

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

26 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: Педченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

до Вінницького окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України направлено на новий розгляд адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ), Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) про скасування наказу від 28.12.2011 р. №166-к Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2016 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції» від 14 вересня 2011 року №995, Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України "Про ліквідацію спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища та затвердження голів комісій з їх ліквідації" № 359 від 30 вересня 2011 року, з метою забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією Міністерства охорони навколишнього природного середовища, прийнято рішення про ліквідацію спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища, серед яких, згідно додатку 1, визначена Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (ідентифікаційний ).

4 жовтня 2011 р. Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області (ідентифікаційний ) видано наказ за № 128-к, про попередження працівників Інспекції про можливе вивільнення за п. 1 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України, зі змістом якого останні ознайомлені 5 жовтня 2011 року. В зв'язку з ліквідацією Державної екологічної інспекції у Вінницькій області та відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 359 від 30 вересня 2011 року, першим видано наказ № 166-к від 28.12.2011р., яким звільнено начальника відділу оперативного екологічного міжрайонного контролю, старшого держінспектора з ОНПС ОСОБА_2 30 грудня 2011 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись з діями Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовними вимогами про визнання їх незаконними і скасування наказу про звільнення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано всіх перелічених критеріїв, зокрема щодо його прийняття у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; добросовісно; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), відтак наказ є протиправним (незаконним).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу наведені у статті 40 Кодексу законів про працю України (КЗпП України).

Так, відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав, зазначених у цьому пункті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України).

В свою чергу, стаття 49-2 КЗпП України вимагає, щоб про наступне вивільнення працівника попереджали персонально не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Водночас, частина перша статті 43 КЗпП України вимагає, щоб розірвання трудового договору з вказаної підстави, могло бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з положеннями частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи представника відповідача про ліквідацію інспекції та неможливість в зв'язку з цим вирішення питання про переведення особи на іншу посаду підтверджені матеріалами справи. Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у розпорядчому акті органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженої на це особи має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. Аналогічну правову позицію з цього приводу висловив Верховний Суд України у постанові від 27.05.2014 р. (справа №21-108а14). Відтак, відповідно до частини 2 статті 36 Кодексу законів про працю України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Окрім того, відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції" №995 від 14.09.2011 р., установлено, що територіальні органи Державної екологічної інспекції, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов'язків відповідних державних екологічних інспекцій як спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища.

В силу частини першої статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Те саме говорить і частина перша статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (далі - Закон про реєстрацію), відповідно до якої юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Державна екологічна інспекція у Вінницькій області () як правонаступник Державної екологічної інспекції у Вінницькій області () є належним відповідачем та для неї є обов'язковим вчинення дій та прийняття рішень, які належали до повноважень ліквідованої установи.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 квітня 2016 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сушко О.О.