Справа № 820/1257/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 квітня 2016 р. Справа № 820/1257/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю представника відповідача - Бабенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, в якому просить суд зобов'язати Територіальне Управління Державної судової адміністрації в Харківській області нарахувати та виплатити судді Зачепилівського районного суду Харківської області Огієнку Дмитру Валерійовичу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період від 01 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року з урахуванням індексації.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області протиправно обмежено права позивача у отриманні з дня набрання чинності "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу, яку ОСОБА_2 отримував до набрання чинності вказаним законом. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Представник відповідача, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що 28 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII, відповідно до якого Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції. Вказаним законом передбачені нові умови набуття суддями права на отримання у складі суддівської винагороди щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, зокрема тільки у випадку набуття суддею стажу роботи більше 3 років, а оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень має виконувати свої повноваження у межах та спосіб визначений законодавством України, то виплата означеної винагороди була здійснена позивачу у відповідності до норм діючого законодавства. Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у адміністративному позові зазначив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях наданих до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що указом Президента України від 23.08.2012 р. № 484/2012 "Про призначення суддів" ОСОБА_2 призначено на посаду судді Зачепилівського районного суду Харківської області.

Наказом голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 01.10.2012 р. № 2.3-14 позивача зараховано до штату суду із посадовим окладом згідно штатного розпису.

В адміністративному позові зазначено, що з 2013 року позивач отримував надбавку до посадового окладу за стаж роботи до 5-ти років згідно до наказу голови суду від 17.12.2012 р. №2.3-24.

Наказом голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 05.05.2015 року №2.3-15 «Про встановлення суддям щомісячної доплати за вислугу років» відповідно до ст.ст.133, 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2014 року №192- VIII) припинено судді Зачепилівського районного суду Харківської області Огієнку Д.В. з 30.03.2015 року виплату щомісячної доплати за вислугу років, як такому, стаж роботи якого на посаді станом на 30.03.2015 року становить менше 3-х років. (а.с. 10).

Отже станом на день прийняття зазначеного наказу стаж роботи позивача на посаді судді Зачепилівського районного суду Харківської області становить 2 роки 5 місяців та 29 днів.

Наказом в.о. голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 12.08.2015 року №2.3-26 «Про встановлення судді Огієнко Д.В. щомісячної доплати за вислугу років» встановлено судді Зачепилівського районного суду Харківської області Огієнку Д.В. з 01.06.2015 року щомісячної доплату за вислугу років у розмірі 15% від посадового окладу, як такому, стаж роботи якого на посаді станом на 30.05.2015 року становить менше 3-х років. (а.с. 12).

Наказом голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 16.11.2015 року №2.3-37 «Про встановлення судді Огієнко Д.В. щомісячної доплати за вислугу років» встановлено судді Зачепилівського районного суду Харківської області Огієнку Д.В. з 01.10.2015 року щомісячної доплату за вислугу років у розмірі 15% від посадового окладу, як такому, стаж роботи якого на посаді станом на 01.10.2015 року становить більше 3-х років (а.с. 13).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, питання судоустрою і статусу професійних суддів в Україні регулює та встановлює Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ.

Розмір суддівської винагороди, її складові, а також визначення стажу роботи судді, у тому числі посади, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, врегульовані статтями 133 та 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Відповідно до приписів ст. 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів частини 2 цієї статті визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат відповідно до приписів ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Відповідно до частини 5 статті 129 Закону №2453-VI, чинної на час призначення позивача на посаду судді, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суд зазначає, що 28.03.2015 року набув чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції.

Згідно з абзацом першим частини 5 статті 133 Закону №2453-VI суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому прикінцеві та перехідні положення Закону №192-VIII не містять положення стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом.

Представником відповідача під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що відповідно до приписів Закону України 192-VIII відповідачем не здійснювались виплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків, суддям стаж роботи на посаді судді яких був менше трьох років з 28.03.2015 року, оскільки відповідач як розпорядник бюджетних коштів діє тільки в межах бюджетних асигнувань.

Також, суд зазначає, що територіальне управління є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України. А від так, останнє здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Таким чином, територіальне управління, як орган державної влади, у своїй діяльності керується в межах виключних повноважень, що закріплені у відповідних нормативно-правових актах.

Тобто, суд зазначає, у відповідача не було юридично обґрунтованих підстав нараховувати та виплачувати суддівську винагороду інакше як у відповідності до норм діючого законодавства.

Щодо посилань позивача в позовній заяві на Рішення Ради суддів від 22.07.2015 року № 73, як на достатню юридичну підставу для виплати йому щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, до моменту виникнення трирічного стажу роботи судді, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Згідно з офіційним тлумаченням викладеним у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84, 91, 104 Конституції України щодо повноважності Верховної Ради України) від 17 жовтня 2002 року справа N 1-6/2002 визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Крім того, згідно з пунктом третім зазначеного рішення - воно носить рекомендаційний характер, а також відповідно до частини 6 статті 131 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», рішення Ради суддів України, прийняті в межах визначених цим Законом повноважень, є обов'язковими для всіх органів суддівського самоврядування.

В свою чергу суддівське самоврядування є колективне вирішення професійними суддями питань внутрішньої діяльності судів, тобто територіальне управління жодним чином до суддівського самоврядування не відноситься.

Крім того, слід зауважити, що матеріали справи не містять та судом під час судового розгляду справи не встановлено обставин визнання положень частини 5 статті 133 Закону №2453-VI в редакції Закону України №192-VIII неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.