Справа № 815/517/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/517/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА МАРІН ЛОГІСТІКС" до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.12.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА МАРІН ЛОГІСТІКС" до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.12.2015 року.

В судовому засіданні 25.04.2016 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач правомірно списав з обліку товари за поставки їх на користь ТОВ «Гонорій», що підтверджується відповідними документами податкового та бухгалтерського обліку підприємства, в зв'язку із чим правомірно сформував податковий кредит з ПДВ у зазначених податкових періодах. Представник відповідача був заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що представником позивача не надано доказів фактичного виконання укладених позивачем угод, а згідно акту щодо неможливості проведення перевірки контрагента не підтверджується можливість здійснення ним господарських операцій, в тому числі й з позивачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

На підставі наказу керівника ДПІ на проведення перевірки від 06.11.2015 року №1771 (а.с.46 т.1) та направлення на проведення перевірки посадовими особами відповідача в період з 10.11.2015 року по 18.11.2015 року була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 03.10.2012 року по 31.05.2013 року.

За результатами зазначеної перевірки був складений акт №8576/15-53-22-03/38353049 від 25.11.2015 року (а.с.17-45 т.1), на підставі якого було встановлено заниження податок на додану вартість на суму 793052,00 грн., у зв'язку із порушенням позивачем положень п.п.189.1, ст.189, п.198.5 ст.198, Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 25.12.2015 року прийняте податкове повідомлення-рішення № (а.с.16 т.1) про нарахування податкового зобов'язання з ПДВ на суму 793052,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 198263,00 грн.

Представник позивача не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішенням оскільки вважає, що операції по поставці позивачу послуг на користь ТОВ «Гонорій» підтверджені наданими суду первинними бухгалтерськими документами, мали фактичний характер, а тому позивач правомірно сформував суми податкового кредиту з ПДВ у вказаних податкових періодах на підставі факту проведення оплати вартості послуг, в тому числі ПДВ та отримання від постачальника податкових накладних на відповідні суми.

Представник відповідача - ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області зазначив, що хоча суми ПДВ за вказані податкові періоди й була формально сплачена та підтверджена наявними документами, але фактичних доказів поставки товарів (послуг) позивачу його контрагентами надано не було ні під час проведення перевірки ні на теперішній час, при цьому матеріали зустрічних перевірок з контрагентом позивача за господарськими операціями, підтверджують позицію посадових осіб органу ДПС щодо сумнівів товарності вказаних операцій, що позбавляло позивача право на формування податкового кредиту з ПДВ у відповідних податкових періодах.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При визначенні суми податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкового кредиту та подальшому бюджетному відшкодуванню, податковий орган враховував наступні норми Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пункт 187.1 статті 187 ПК України встановлює, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Об'єкт оподаткування податком на додану вартість визначений в статті 185 ПК України, зокрема, згідно з підпунктом «а» пункту 185.1 цієї статті, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У відповідності до приписів ч.4,5 ст.11 КАС України судом під час офіційного з'ясування обставин справи досліджувалось питання щодо товарності угод за якими позивач формував податковий кредит з ПДВ у звітних податкових періодах.

Так, Відповідно до Договорів поставки № 02/01-13П від 02.01.2013 року та №01/02-13П від 01.02.2013 року, Позивач (Постачальник) зобов'язується відповідно до замовлення ТОВ «Гонорій» (Покупець) поставляти та передавати у власність Покупця товар фруктово-овочевої групи, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Позивач протягом січня-лютого 2013 року здійснив постачання товарів ТОВ «Гонорій» на суму 4758313,21 грн, у т.ч. ПДВ - 793052,20 грн.

В підтвердження фактичного виконання умов даного договору сторонами, представником позивача надані Видаткова накладна від 15.01.2013 р. № 15 на суму 492 859,50 грн, у тому числі ПДВ - 82 143,25 грн. Податкова накладна від 25.01.2013 р. № 23 на суму 492 859,50 грн, у тому числі ПДВ - 82 143,25 грн. Видаткова накладна від 29.01.2013 р. № 17 на суму 325 873,19 грн, у тому числі ПДВ - 54 312,20 грн. Податкова накладна від 29.01.2013 р. №27 на суму 325 873,19 грн, у тому числі ПДВ - 54 312,20 грн. Видаткова накладна від 30.01.2013 р. № 19 на суму 566 370,00 грн, у тому числі ПДВ - 94 395,00 грн. Податкова накладна від 30.01.2013 р. № 29 на суму 566 370,00 грн, у тому числі ПДВ - 94 395,00 грн. Видаткова накладна від 08.02.2013 р. № 23 на суму 366 459,60 грн, у тому числі ПДВ - 61 076,60 грн. Податкова накладна від 08.02.2013 р. № 7 на суму 366 459,60 грн, у тому числі ПДВ - 61 076,60 грн. Видаткова накладна від 11.02.2013 р. № 25 на суму 366 795,00 грн, у тому числі ПДВ - 61 132,50 грн. Податкова накладна від 11.02.2013 р. № 11 на суму 366 795,00 грн, у тому числі ПДВ-61 132,50 грн. Видаткова накладна від 12.02.2013 р. № 27 на суму 364 665,60 грн, у тому числі ПДВ - 60 777,60 грн. Податкова накладна від 12.02.2013 р. № 13 на суму 364 665,60 грн, у тому числі ПДВ - 60 777,60 грн. Видаткова накладна від 15.02.2013 р. № 37 на суму 390 060,20 грн, у тому числі ПДВ -65 010,03 грн. Податкова накладна від 15.02.2013 р. № 21 на суму 390 060,20 грн, у тому числі ПДВ - 65 010,03 грн. Видаткова накладна від 18.02.2013 р. № 38 на суму 389 984,40 грн, у тому числі ПДВ - 64 997,40 грн. Податкова накладна від 18.02.2013 р. № 29 на суму 389 984,40 грн, у тому числі ПДВ - 64 997,40 грн. Видаткова накладна від 19.02.2013 р. № 39 на суму 393 164,04 грн, у тому числі ПДВ - 65 527,34 грн. Податкова накладна від 19.02.2013 р. № 33 на суму 393 164,04 грн, у тому числі ПДВ - 65 527,34 грн. Видаткова накладна від 20.02.2013 р. № 40 на суму 394 458,48 грн, у тому числі ПДВ - 65 743,08 грн. Податкова накладна від 20.02.2013 р. № 37 на суму 394 458,48 грн, у тому числі ПДВ - 65 743,08 грн. Видаткова накладна від 21.02.2013 р. № 42 на суму 355 572,00 грн, у тому числі ПДВ - 59 262,00 грн. Податкова накладна від 21.02.2013 р. № 41 на суму 355 572,00 грн, у тому числі ПДВ - 59 262,00 грн. Видаткова накладна від 22.02.2013 р. № 43 на суму 352 051,20 грн, у тому числі ПДВ - 58 675,20 грн. Податкова накладна від 22.02.2013 р. № 43 на суму 352 051,20 грн, у тому числі ПДВ - 58 675,20 грн. (а.с.59-92 т.1).

Вартість поставлених дитячих меблів, у тому числі ПДВ була сплачена позивачем на користь постачальника, що підтверджується виписками банківської установи (а.с.93-96 т.1).

Лише фактична поставка товарів, їх отримання та проведення оплати їх вартості позивачем, у тому числі ПДВ надавало позивачу право сформувати а податковий кредит відповідних податкових періодів на підставі положень п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України.

До того ж, єдиною підставою для висновку податкового органу щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Гонорій» є акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гонорій» від 19.06.2014 року №499/26-57-22-03-10/38205383 (а.с.129-151 т.1).

В якості обґрунтування нереальності операцій Позивача з ТОВ «Гонорій», Відповідач в межах Акту перевірки послався на наступні документи: службова записка ОУ ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 26.03.2014 р. № 1937/вх/26-57-07-03; акт від 19.06.2014 р. №499/26-57-22-03-10/38205323 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гонорій» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з по 31.12.2013»; інформація з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036.

Однак вказані відомості, в розумінні норм пп. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14, ст. 72, 73 ПК України, ст. 16 закону України «Про інформацію», не є податковою інформацією і не може використовуватися як доказ нереальності операцій.

Податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України (ч.1 ст.16 закону України «Про інформацію»).

Відсутність матеріально-технічної бази ТОВ «Гонорій» не підтверджується жодними документами чи відомостями, окрім посилання на акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гонорій» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.01.2012 по 31.12.2013» від 19.06.2014 р. №499/26-57-22-03-10/38205323

Водночас, згідно з п. 73.5 ст. 73 ПК України, зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, у тому числі між платником податку та неприбутковими організаціями, визначеними пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Пунктом 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236 (що діяли на момент виникнення спірних відносин), передбачено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами Державної податкової служби України.

Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є ґрунтовними, документально підтверджені та відповідають чинному законодавству, а отже позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача підлягають задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25.12.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 04.05.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.

.