Справа № 815/7157/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7157/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., судді Єфіменко К.С., судді Свиди Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не оформлення та не подання до Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України даних про участь позивача в антитерористичній операції та забезпечення її проведення для включення в списки учасників антитерористичної операції;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не оформлення та не подання до Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій документів, що є підставою для визнання позивача учасником бойових дій;
- визнати протиправною бездіяльність Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій щодо не визнання позивача учасником бойових дій;
- зобов`язати Центральну комісію Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій надати позивачу статус учасника бойових дій, як особі, яка в період з 07.04.2014 року по 31.07.2015 року безпосередньо приймала участь в антитерористичній операції та забезпеченні її проведення.
Під час розгляду справи судом на підставі ст. 52 КАС України було залучено до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 15.08.2003 року по 21.07.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 2010 року працював на посаді слідчого СВ Київського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області. Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 в Україні було оголошено проведення антитерористичної операції. До суб`єктів боротьби з тероризмом належить й Міністерство внутрішніх справ України. Відповідно до Наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року N 33/6/а, Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року визначені як райони проведення антитерористичної операції. Позивач зазначив, що виконуючи свої службові обов`язки та перебуваючи в районі проведення АТО в складі суб`єкта боротьби з тероризмом, він безпосередньо приймав участь в АТО та забезпеченні її проведення. Однак, на переконання позивача, протиправною бездіяльністю відповідачів порушено його права щодо набуття статусу учасника бойових дій, що у свою чергу унеможливлює реалізацію інших прав та отримання гарантованих Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільг.
За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
У судове засідання 12 квітня 2016 року з`явились позивач та представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України.
Представник відповідача (Міністерства внутрішніх справ України) у судовому засіданні позов не визнав, надавши пояснення про те, що позивач не звертався до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України з належними документами, відповідно до процедури встановленої Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Представник відповідача Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій у судові засідання не з`являвся, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно; письмові заперечення на позов від нього не надходили.
Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Згідно письмових заперечень, які надійшли через канцелярію суду 12.04.2016 року, відповідач проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що виконання функціональних обов`язків хоч і в районі проведення АТО не дає підстав для визнання особи учасником АТО. Також відповідач зазначив, що матеріали, щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій до ГУМВС України в Донецькій області не надходили (а.с. 246-250).
З боку третьої особи (Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України) представник у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, у письмових пояснення з приводу позову просив розглядати справу без участі представника Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Згідно письмових пояснень на позов, які надійшли через канцелярію суду 14.01.2016 року, третьою особою зазначено, що Антитерористичний центр при Службі безпеки України не є заінтересованою особою у вказаній справі (а.с. 89-90).
Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.
Так, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2003 року по 31.07.2015 року (а.с. 12-13).
Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 21.07.2015 року №226о/с, капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31 липня 2015 року (а.с. 56).
22 квітня 2015 року позивач звертався до голови комісії МВС України з розгляду питань надання статусу учасника бойових дій із заявою щодо надання йому статусу учасника бойових дій. Вказана заява згідно відтиску штампу зареєстрована УДЗ МВС України 22.04.2015 року реєстр.інд. Н-2049 (а.с. 57).
Листом Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 07 травня 2015 року №6/2/2-Н-750 «Про розгляд звернення» щодо надання статусу учасника бойових дій позивачу повідомлено, що відповідно до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, статус учасника бойових дій надається особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Також в листі зазначено, що позивачем не надано жодних матеріалів, які б підтверджували його безпосередню участь в АТО, з огляду на що звернення надіслано до ГУМВС України в Донецькій області для опрацювання та прийняття рішення по суті (а.с. 125-126).
У вересні 2015 року позивач звернувся на Урядову гарячу лінію зі скаргою на затримку призначення статусу учасника АТО та учасника бойових дій; просив вжити заходи для надання йому статусу учасника АТО та учасника бойових дій (а.с. 130).
В результаті розгляду звернення, яке надійшло на Урядову гарячу лінію, Департаментом кадрового забезпечення МВС України надано позивачу відповідь від 08 жовтня 2015 року №6/2/2-Н-58/кц про те, що відповідно до п. 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій однією з підстав надання статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення особи до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Однак рішення Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції не має. Таким чином, в листі зазначено, що правові підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій на той час відсутні (а.с. 127).
21 жовтня 2015 року Департаментом кадрового забезпечення МВС України за вх. №Н-1830 зареєстровано скаргу ОСОБА_1 з додатками на 35 аркушах щодо розгляду по суті його звернення від 22 квітня 2015 року щодо надання статусу учасника бойових дій (а.с. 158).
27 жовтня 2015 року у Міністерстві внутрішніх справ розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо надання статусу учасника бойових дій та надано відповідь №6/2/2-Н-1830, згідно якої повідомлено, що правових підстав для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій не має, оскільки відсутнє відповідне рішення Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення його до проведення антитерористичної операції. Одночасно позивача поінформовано про можливість самостійного звернення до керівництва Антитерористичного центру при СБУ для вирішення зазначено питання (а.с. 156).
На виконання вимог ухвали суду від 02 березня 2016 року про витребування від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області документів щодо проходження ОСОБА_1 служби в ГУМВС України в Донецькій області, інформації щодо його залучення до виконання завдань антитерористичної операції, а також відповіді на звернення Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 07 травня 2015 року №6/2/2-Н-750, до суду надійшли довідки наступного змісту.
Згідно Довідки, складеної членом ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області Олексієнко Ю.Ю., старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21.10.2015 року №294 було включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань з 07.01.2015 року. Матеріали стосовно ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника бойових дій до ГУНП в Донецькій області не надходили (а.с. 216, 241).
Також до суду надано Довідку, підписану заступником начальника УРТЗІ ГУНП в Донецькій області підполковником поліції Христовим А.А., відповідно до якої: «згідно з витягом з Наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 21.10.2015 року №294, старший лейтенант міліції ОСОБА_1 , слідчий слідчого відділення Авдіївського міського відділу перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових завдань з 07 січня по 31 липня 2015 року» (а.с. 242).
Отже, існує відповідне рішення керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення позивача до проведення антитерористичної операції.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставини справи та досліджені докази, суд дійшов наступного.
Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 5 вказаного Закону, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено перелік осіб, які належать до учасників бойових дій.
Так, згідно з п. 19 ст. 6 Закону, учасниками бойових дій, зокрема, визнаються працівники Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року № 638-IV, антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Режим у районі проведення антитерористичної операції - особливий порядок, який може вводитися в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення і передбачати надання суб`єктам боротьби з тероризмом визначених цим Законом спеціальних повноважень, необхідних для звільнення заручників, забезпечення безпеки і здоров`я громадян, які опинилися в районі проведення антитерористичної операції, нормального функціонування державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» одним із суб`єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, є Міністерство внутрішніх справ України.
Координацію діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.
У відповідності з ч. 2 ст. 5 вказаного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про боротьбу з терроризмом», за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Міністерства внутрішніх справ України.
Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року N 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року визначені як райони проведення антитерористичної операції.
Судом встановлено, що Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 21.10.2015 року №294, старший лейтенант міліції ОСОБА_1 , слідчий слідчого відділення Авдіївського міського відділу перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових завдань з 07 січня по 31 липня 2015 року (а.с. 242).
Тобто, існує відповідне рішення керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення позивача до проведення антитерористичної операції.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (далі - Порядок надання статусу учасника бойових дій/Порядок №413).
Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, статус учасника бойових дій надається, зокрема, працівникам МВС, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Пунктом 4 Порядку №413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи в районі проведення антитерористичної операції (Донецька область). Факт перебування позивача в зоні АТО підтверджуються наступним.
Так, старший лейтенант міліції ОСОБА_1 з 2010 року по 07.01.2015 року перебував на посаді слідчого слідчого відділу Київського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області.
Наказом ГУ МВС України в Донецькій області №1374 від 23.07.2014 року «Про відрядження працівників Донецького МУ ГУ МВС України в Донецькій області», працівників Київського РВ ДМУ (у тому числі ОСОБА_1 ) відряджено до м. Добропілля з 14.07.2014 по 13.08.2014 року, у зв`язку зі службовою необхідністю (а.с. 131).
Наказом ГУ МВС України в Донецькій області №1554 від 26.08.2014 року «Про відрядження працівників Донецького МУ ГУ МВС в Донецькій області», працівників Київського РВ ДМУ (у тому числі ОСОБА_1 ) відряджено до м. Добропілля з 14.08.2014 по 12.09.2014 року, у зв`язку зі службовою необхідністю (а.с. 132).
Наказом МВС України від 24.11.2014 року №1135 «Про організаційно-штатні зміни в ГУ МВС України в Донецькій і Луганській областях, УМВС України на Донецькій залізниці» затверджено перелік змін у штатах МВС України шляхом скорочення усіх посад Київського районного відділу Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області (а.с. 120-121, 161).
Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 18.02.2015 року №52 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого СВ Київського РВ Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області та призначено слідчим слідчого відділення Авдіївського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області з 07.01.2015 року (а.с. 55).
Крім того, факт участі позивача в АТО підтверджується листом управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Донецькій області від 28 грудня 2015 року, згідно якого за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року ОСОБА_1 отримав винагороду за безпосередню участь в АТО (а.с. 67).
У відповідності з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.
Згідно Довідки, складеної членом ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області Олексієнко Ю.Ю., старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21.10.2015 року №294 було включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань з 07.01.2015 року (а.с. 216, 241).
За таких обставин, враховуючи пункт 2 Порядку №413, відповідно до якого статус учасника бойових дій надається працівникам МВС, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Згідно з п. 5 Порядку №413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, у тому числі, МВС.
Наказом МВС України від 01.04.2015 року №368 затверджено Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України. Комісія утворюється Міністерством внутрішніх справ України з метою реалізації заходів, пов`язаних із наданням статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу, працівникам органів і підрозділів внутрішніх справ України, особам, які у складі добровольчих формувань, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу МВС (далі - працівники ОВС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення.
Відповідно до абз. 1, 2 пункту 6 Порядку №413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.
Згідно з пунктом 8 Порядку надання статусу учасника бойових дій, у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії чи керівником підприємства, установи, організації до міжвідомчої комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особа може самостійно звернутися до таких комісій.
У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку, міжвідомчої комісії - за рішенням Міністра соціальної політики.
Отже, Порядком №413 передбачено обов`язок командирів (начальників) військових частин (органів, підрозділів) або інших керівників установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення подати на розгляд комісії довідки та документи, зазначені у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі ж неподання керівниками документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, які приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення можуть самостійно звернутися до таких комісій.
Однак, судом встановлено, що після звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 31 липня 2015 року за власним бажанням, згідно Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 21.07.2015 року №226о/с, та відповідно завершення виконання завдань антитерористичної операції, керівництво ГУ МВС України в Донецькій області у місячний строк та на час судового розгляду даної справи, всупереч вимогам пункту 6 Порядку надання статусу учасника бойових дій, не звернулось до Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, порушуючи тим самим права позивача, гарантовані Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Отже, у межах розгляду справи суд може самостійно визначити не заявлені позовні вимоги, але за умови, що це сприятиме вичерпному захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб.
З огляду на зазначене, суд вважає доцільним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо не оформлення та не подання до Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій документів, що є підставою для визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, відповідно до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413.
Водночас, суд не погоджується з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не оформлення та не подання до Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України даних про участь позивача в антитерористичній операції та забезпеченні її проведення для включення в списки учасників антитерористичної операції, оскільки наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21.10.2015 року №294 позивача було включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення. Крім того, Порядком надання статусу учасника бойових дій не передбачено обов`язку МВС України подавати дані про участь осіб в антитерористичній операції до Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, для включення цих осіб у списки учасників антитерористичної операції.
Що стосується позовних вимог стосовно протиправної бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не оформлення та не подання до Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій документів, що є підставою для визнання позивача учасником бойових дій, суд відмовляє в задоволенні позову у цій частині, оскільки згідно вимог п. 6 Порядку №413 обов`язок щодо подання на розгляд комісії відповідної довідки та документів, які є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій покладено на керівництво Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, а не Міністерство внутрішніх справ України.
Крім того, суд зазначає, що в даному випадку бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України не мала місця, оскільки листом від 07 травня 2015 року №6/2/2-Н-750 начальник Департаменту кадрового забезпечення МВС України направив до ГУМВС України в Донецькій області звернення ОСОБА_1 , зазначивши про необхідність, у разі наявності підстав для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, терміново підготувати та надіслати до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України документи та довідки, відповідно до Порядку надання статусу учасника бойових дій (а.с. 173).
У відповідності з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст. 11, абз. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд дійшов висновку про те, що необхідним та достатнім заходом для належного захисту прав позивача в межах даної справи є зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області подати на розгляд Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, документи, що є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій надати позивачу статус учасника бойових дій, суд зазначає наступне.
Відповідно до норм чинного законодавства, питання надання статусу учасника бойових дій є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, оскільки остання приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій працівникам ОВС, про відмову в наданні статусу учасника бойових дій працівникам ОВС, аналізуючи подані визначені пп. 4, 6 Порядку №413 документи.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відповідно до абз. 3 п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Крім того, суд вважає, що вимоги про зобов`язання Центральної комісії надати позивачу статус учасника бойових дій є передчасними, оскільки згідно листа управління у справах учасників антитерористичної операції МВС України від 05 квітня 2016 року вих. №23/3-328, документи, які визначені Положенням про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України, необхідні для прийняття вказаною комісією рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій не надходили (а.с. 237).
Отже, по суті комісія Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій не мала правових підстав здійснювати відповідні процедури щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій, відтак комісія не вчиняла щодо позивача жодних протиправних дій та обов`язки перед позивачем у неї не виникли. Тобто, права позивача не порушені вказаним відповідачем, відтак підстав для його спонукання до вчинення відповідних дій не існує.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 24, 69, 71, 72, 86, 128, 158-163, 254 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо не оформлення та не подання до Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій документів, що є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області подати на розгляд Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, документи, що є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя О.В. Глуханчук

Суддя К.С. Єфіменко

Суддя Л.І. Свида