Справа № 804/15065/15
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
представники позивача представник відповідача Текут'єв Є.Ю., Текут'єва О.П. Воловик С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Елтехкомп" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення
Відповідач надав заперечення в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних рішень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В подальшому замінено відповідача на Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ Науково-виробниче підприємство "Елтехкомп" з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту № 2412/2013 від 24.12.2013 року за період з 01.01.2014 року по 27.04.2015 року, при виконанні контракту № 18062014 від 18.06.2014 року за період з 18.06.2014 по 27.04.2015 року, при виконанні контракту № 2410-2013 від 24.10.2013 року за період з 01.01.2014 по 27.04.2015 року
Перевіркою встановлено порушення:
- п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993року №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (із змінами та доповненнями) п. 1 Указу Президента У країни № 319/94 від 18.06.94р.
Як вбачається з акту перевірки, перевіркою дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контракту №2412/2013 від 24.12.2013 року з ООО "Промэлкомплект", Россия за період з 01.01.2014 року по 27.04.2015 року встановлено:
ТОВ НВП «Елтехкомп» - (Продавець) в особі директора Браткова Юрія Сергійовича діючого на підставі Статуту укладено контракт від 24.12.2013 № 2412/2013 з ООО "Промэлкомплект", Россия в особі директора Севкаева Альберта Васильевича діючого на підставі Статуту - (Покупець). Предмет договору - експорт товару електрообладнання (трансформатор) згідно Специфікації.
Так, поставка вищевказаного товару відбувалось двома партіями:
ВМД №202599 від 07.02.2014 року - граничний термін надходження валютної виручки 08.05.2014 року;
ВМД №210012 від 24.04.2014 року - граничний термін надходження валютної виручки 23.07.2014 року.
Відповідач зазначає, що валютна виручка надходила на рахунки позивача з перевищенням граничного терміну, а саме 90 днів.
Позивач зазначає, що Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено граничний термін 180 днів.
З огляду на вищевикладене суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно ст.2 Закону, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.
Разом з тим, Закон надає право Національному банку України запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Так, відповідно до Постанов Правління Національного банку України від 14.05.13 №163 (вступила в силу з 20.05.13), від 14.11.13 № 453 (вступила в силу з 20.11.13), від 12.05.14 № 270 (вступила в силу з 20.05.14), від 20.08.2014 №515 (набрала чинності з 21 серпня 2014 року та діє до 21 листопада 2014 року) від 20.11.2014 №734 (набрала чинності з 22 листопада 2014 року та діє до 02 грудня 2014 року), від 01.12.2014 №758 (набрала чинності з 03 грудня 2014 року та діє до 03 березня 2015 року) «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
У відповідності до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Аналіз наведених норм свідчить, що за операціями у сфері зовнішньоекономічної діяльності виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а у разі порушення вказаних строків резиденти зобов'язані нести відповідальність, передбачену статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сплата за товар по контракту №2412/2013 від 24.12.2013 року надходила на рахунки позивача декількома платежами з порушенням термінів встановлених законодавством, а тому суд приходить до висновку щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом визначено, що саме резиденти несуть відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Закон не встановлює обставин, які б звільняли резидентів від відповідальності за порушення встановлених строків, тобто не конкретизує умов, які спричинили таке порушення, як не конкретизує того, з вини кого таке порушення відбулося.
Крім того, відповідно до ст.9 Декрету Кабінету Міністрів "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 року №15-93 (із змінами та доповненнями), валютні цінності та майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.
Відповідно до ст.10 Декрету, порядок, види, форми і терміни подання звітності резидентами і нерезидентами про їх валютні операції визначаються Національним банком України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, з урахуванням чинного законодавства України. Несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету.
Форма декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України та знаходиться за її межами затвердженанаказом Міністерства фінансів України від 25.12.1995 року № 207, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.01.1996 року за № 18/1043. Згідно з п.2 цього наказу декларування валютних цінностей, доходів та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України здійснюється суб'єктами підприємництва за приведеною формою в регіональних відділеннях Національного банку України та в державних податкових інспекціях по місту знаходження суб'єкта господарювання. Цим же наказом передбачено, що обов'язкове декларування валютних цінностей, доходів та іншого майна здійснюється суб'єктами господарювання за наведеною формою щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності.
Відповідно до ч.2 ст.16 Декрету, до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції):
за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України;
за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.
Відповідно до п.2.7. Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Національного банку України №49 від 08.02.2000, невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: - порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період; - порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.3 Указу Президента України від 27 червня 1999 року №734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", санкції, передбачені статтею 2 цього Указу та пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", застосовуються Національним банком України до банків та інших фінансово-кредитних установ, органами державної податкової служби - до інших резидентів і нерезидентів України. Оскарження рішень про застосування фінансових санкцій здійснюється в судовому порядку.
Щодо контракту №2410-2013 від 24.10.2013 року суд зазначає, що ТОВ НВП «Елтехкомп» - (Покупець) в особі директора Браткова Ю.С., який діє на основі Статуту укладено контракт від 24.10.2013 №2410-2013 з компанією "Orinko Elektronik San. Ve Tic.Ltd.Sti" Туреччина в особі генерального директора Omer Faruk Korkmaz, який діяв на основі Статуту - (Продавець). Предмет договору - імпорт товару згідно додатків.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаного контракту Позивач здійснив передплату (аванс) наступним чином: 26.06.2014 року у сумі 2 000,00 євро та 27.06.2014 року у сумі 2 060,00 євро, про що свідчать відповідні платіжні доручення на перерахування валюти.
Відповідно до цього, кінцевий строк поставки з урахуванням 90-денного терміну, визначеного законодавством, якій має бути відрахований від дат вищевказаних платежів становить: 25.09.2014 року для поставки товару на суму 2 000,00 євро та 26.09.2014 року для поставки товару на суму 2060,00 євро відповідно.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що контрагент Позивача - компанія «Orinko Elektronik San. Ve Tic.Ltd.Sti» (Туреччина) здійснила поставку передбаченого контрактом товару, який фактично надійшов на територію України 25.09.2014 року, про що свідчать відповідні відбитки печатки митного органу на інвойсі № 330 від 31.07.13р. цього постачальника та CMR № 577 від 17.09.2014 року: про взяття товару під митний контроль Київською регіональною митницею.
В подальшому, 09.10.2014 року цей товар для подальшого митного оформлення був взятий під митний контроль Дніпропетровською митницею (митниця призначення).
Саме цю дату - 09.10.14р. відповідач вважає фактичною датою поставки, що є помилковим на думку суду, оскільки підставою для переміщення вантажу через митний кордон України в режимі імпорту є наявність товаросупровідного документа на вантаж, проставлення на якому відтиску штампа «Під митним контролем» з відповідною датою засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.
Таким чином, враховуючи те, що фактично товар за вищевказаним контрактом перетнув митний кордон України 25.09.14р., імпортна операція буда здійснена в межах граничного строку 90 днів, встановленого законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» і відповідними нормативними актами НБУ, що повністю виключає застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 48,72 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2016 року

Суддя О.В. Єфанова