Справа № 808/666/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2016 рокусправа № 808/666/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Царьова Н.П.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сергієнко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2016 р. в справі № 808/666/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя) про скасування податкових повідомлень-рішень, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.07.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в загальному розмірі 5276,81 грн., в тому числі за основним платежем - 3813,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1463,36 грн., № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 133793 грн., в тому числі за основним платежем - 107034,4 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 26758,6 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично мотивована висновками актів перевірки та містить опис порушень, встановлених в ході перевірок.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Запорізької міської ради 20.07.2009 р., не зареєстрований платником податку на додану вартість.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя на підставі наказу № 381 від 23.04.2015 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 р. по 23.04.2014 р., за результатами якої складено акт № 370/17-02/НОМЕР_3 від 08.05.2014 р., яким, зокрема, встановлено порушення позивачем пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, ст. 163, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та не перерахування податку на доходи фізичних осіб за період з 01.11.2011 р. по 01.10.2012 р. та з 01.04.2013 р. по 01.10.2013 р. на суму 3813,45 грн.; пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання звітів форми 1ДФ за 2, 3, 4 квартали 2011 р., 1, 2, 3 квартали 2012 р., 2, 3 квартали 2013 р. (а.с. 10-21 т.1).

За наслідками перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2014 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 5276,81 грн., в тому числі за основним платежем - 3813,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1463,36 грн. (а.с. 8 т.1).

Також відповідачем на підставі наказу № 380 від 23.04.2015 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань нарахування та сплати податку на додану вартість фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 р. по 23.04.2014 р., за результатами якої складено акт № 369/17-02/НОМЕР_3 від 08.05.2014 р., яким встановлено порушення позивачем п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, внаслідок чого за період з 01.08.2013 р. по 13.10.2013 р. занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 107034,40 грн. (а.с. 22-31 т.1).

На підставі цього акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2014 р. про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 133793,00 грн., в тому числі за основним платежем - 107034,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 26758,60 грн. (а.с. 9 т.1).

Позивачем оскаржені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області. Рішенням ГУ Міндоходів у Запорізькій області на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, призначено позапланові перевірки позивача з питань, що стали предметом адміністративного оскарження.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 р. по 23.04.2014 р., за результатами якої складено акт № 834/17-02/НОМЕР_3 від 09.09.2014 р. (а.с. 32-43 т.1).

Також ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань нарахування та сплати податку на додану вартість позивачем за період з 01.01.2012 р. по 23.04.2014 р., за результатами якої складено акт № 835/17-02/НОМЕР_3 від 09.09.2014 р. (а.с. 44-54 т.1).

Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 09.10.2014 р. № 19/14/0801-10-01-13 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2014 р., а також податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2014 р., проте збільшено на 1892,55 грн. суму податку на доходи фізичних осіб та на 473,14 грн. суму штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 55-62 т.1).

Рішенням ДФС України від 19.12.2014 р. № 4266/К/99-99-10-01-03-14 залишено без задоволення повторну скаргу позивача, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення з урахуванням рішення ГУ ДФС у Запорізькій області - без змін (а.с. 63-68 т.1).

Враховуючи, що твердження контролюючого органу про наявність у позивача найманих працівників, нарахування і виплату позивачем на користь таких працівників доходу, розмір такого доходу не підтверджено належними доказами, висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Також суд першої інстанції вважав, що позивачем у 2012 році не перевищено обсяг оподатковуваних операцій, визначений статтею 181 Податкового кодексу України, що зумовлює відсутність у позивача обов'язку реєструватися платником податку на додану вартість, починаючи з 01.01.2013 р. При цьому суд зазначив, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг позивача станом на 31.12.2012 р. становила 341 932,73 грн., до складу якої увійшла сума наданої позивачу поворотної допомоги в розмірі 71105,00 грн., тобто сума коштів, яка враховується при визначенні об'єкта оподаткування, становила 270827,73 грн., що є менше ніж 300 000,00 грн.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб став висновок контролюючого органу, що в період, який перевірявся, позивачем здійснювалась роздрібна торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами у декількох торгових одиницях (від двох до п'яти), на які придбано чотири торгових патенти та зареєстровано від двох до п'яти реєстраторів розрахункових операцій. При цьому, контролюючим органом зазначено, що торгові об'єкти, які використовувались позивачем для здійснення господарської діяльності, знаходились на значній відстані одна від одної, що унеможливлює одночасне здійснення діяльності на таких об'єктах особисто підприємцем та потребує залучення найманих працівників.

Контролюючим органом в акті перевірки зроблено розрахунок нарахованої заробітної плати, виходячи із її мінімального розміру, кількості торгових об'єктів та кількості найманих осіб на таких об'єктах, загальна сума нарахованої заробітної плати визначена в розмірі 48195,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як встановлено ст. 42 Господарського кодексу України, діяльність фізичної особи-підприємця є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування відповідно до пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

За приписами п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного календарного періоду.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що для того, щоб встановити порушення податковим агентом порядку сплати податку на доходи фізичних осіб - найманих працівників, необхідно встановити, що податковим агентом виплачено дохід у вигляді заробітної плати, з якого в подальшому необхідно перерахувати до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб, а саме наявність такого доходу та його розмір.

Відповідно до абз. 2,3 п. 5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 р. № 395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 р. за № 607/23139, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

В акті перевірки № 370/17-02/НОМЕР_3 зазначено, що до перевірки не надано жодного документу стосовно цивільно-правових відносин з найманими працівниками, проте, відсутнє посилання на встановлену кількість найманих працівників, їхні особи, докази на підтвердження виплаченого на їхню користь доходу, його розмір тощо.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не надано суду доказів виплати позивачем найманим працівникам будь-якого доходу у вигляді заробітної плати, з якого в подальшому необхідно перерахувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб.

Отже, як в ході перевірки, так й процесі розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій контролюючим органом не доведено належними у розумінні ст. 70 КАС України доказами, якими можуть бути відомості про нарахований дохід особі, платіжні документи на виплату доходу, чеки, видаткові касові ордери, банківські документи тощо, факту виплати позивачем найманим працівникам доходу, а також взагалі наявність у позивача найманих працівників.

Таким чином, сума податку на доходи фізичних осіб визначена податковим повідомленням-рішенням № на підставі актів перевірок, висновки яких ґрунтуються на припущеннях, без встановлення обставин, необхідних для розрахунку розміру доходу та податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення № .

Що стосується збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням № , колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість є висновок контролюючого органу, що позивачем у грудні 2012 р. перевищено обсяг оподатковуваних операцій, визначених ст. 181 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивач підлягав обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, починаючи з січня 2013 р. Оскільки позивач не зареєструвався як платник податку на додану вартість, контролюючий орган дійшов висновку про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. на загальну суму 107034,40 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно зі звітами реєстраторів розрахункових операцій та даних з ЦБД, торгівельна виручка позивача станом на 31.12.2012 р. складала 341932,73 грн.

Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що 28.05.2012 р. між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_4 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_4 надає позивачу поворотну фінансову допомогу, а позивач зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1 договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається нерівними частинами в національній валюті України, готівкою, в межах суми 350000,00 грн. Крім того, відповідно до п. 2.4 договору на підтвердження надання ОСОБА_4 поворотної фінансової допомоги та її отримання позивачем по кожному факту передання коштів позивач видає фіскальний чек про надходження поворотної фінансової допомоги, або складається розписка у довільній формі по кожному факту передання коштів у разі неможливості видачі фіскального чеку (а.с. 169 т.1).

Отримання позивачем поворотної фінансової допомоги за договором від 28.05.2012 р. підтверджено наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків, відповідно до яких у період з 30.05.2012 р. по 31.12.2012 р. позивачем отримана поворотна фінансова допомога в розмірі 71105,00 грн. (а.с. 170-222 т.1).

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з п. 183.1 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Пунктом 183.2 статті 183 Податкового кодексу України передбачено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, а п. 183.10 встановлено, що особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

За приписами п. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Оскільки загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у позивача протягом 2012 р. становить 341932,73 грн., до складу якої увійшла сума наданої позивачу поворотної фінансової допомоги в розмірі 71105,00 грн., сума доходу, яка враховується при визначенні об'єкта оподаткування, дорівнює 270827,73 грн., тобто менше ніж 300000,00 грн., що обумовлює правильний висновок суду першої інстанції, що позивачем у 2012 р. не перевищено обсяг оподатковуваних операцій, визначених ст. 181 Податкового кодексу України, відповідно, у позивача відсутній обов'язок з реєстрації платником податку на додану вартість, починаючи з 01.01.2013 р.

Відтак, збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням № є протиправним.

Доводи апелянта фактично повторюють висновки актів перевірок та містять опис порушень, встановлених в ході перевірок, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Ухвалою судді-доповідача про відкриття апеляційного провадження у справі відстрочено апелянту сплату судового збору до вирішення справи по суті, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 88, 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3059,54 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2016 р. в справі № 808/666/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2016 р. в справі № 808/666/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Стягнути на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, рахунок отримувача: 1004; КБКД 22030101; Код з ЄРДПОУ: 37989274; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська; Код банку отримувача (МФО): 805012) з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (), що розташована у м. Запоріжжі, по вул.. Бородінській, 1-а, судовий збір у розмірі 3059 (три тисячі п'ятдесят дев'ять) грн. 54 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 28.04.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко