Справа № 288/481/16-а
Суддя: Сікан В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/481/16-а
Провадження № 2-а/288/28/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді - Сікан В. М.,

при секретарі - Дашинській Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області про зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

В поданій до суду позовній заяві позивач вказує, що вийшла на пенсію 19.01.2010 року, перебуваючи на посаді Саверецького сільського голови Попільнянського району Житомирської області.

З 01.04.2015 року виплату пенсії їй було зупинено у відповідності до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 -YIII,

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону № 213 зазначено, що у разі не прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначених всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія ( щомісячне довічне грошове утримання) призначається відповідно зо законів України « Про державну службу».

12.04.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про відновлення виплат призначеної їй пенсії.

13.04.2016 року, позивачці було надано відповідачем лист, у якому зазначено, що оскільки вона перебувала на виборній посаді - Саверецького сільського голови, тому призначена їй пенсія не виплачувалась, тобто в управлінні відсутні правові підстави для відновлення з 01.06.2015 року виплати пенсії.

Позивачка просить визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови їй у виплаті пенсії з 01.06.2015 року, яка призначена відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та зобов'язати відповідача відновити з 01.06.2015 року виплату їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій просила слухати справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність позовні вимоги не визнає, надавши при цьому письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає приходить для висновку про задоволення позову виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ як отримувач пенсії призначеної за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, виплату пенсії позивачці призупинено, починаючи з 01.04.2015 року.

12.04.2016 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії на підставі п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, але листом УПФУ від 12.04.2016 року (а.с.6) їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що оскільки вона перебувала на виборній посаді - Саверецького сільського голови, тому призначена їй пенсія не виплачувалась, тобто в управлінні відсутні правові підстави для відновлення з 01.06.2015 року виплати пенсії.

Однак в силу ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року (далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015 року), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

В той же час, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів».

За змістом цієї правової норми, вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів».

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В зв'язку з чим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 01.06.2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, а УПФУ необґрунтовано відмовлено в цьому.

На підставі викладеного,та керуючись ст. ст.19,21,46,64,68 Конституції України, ст.ст.46,47, ч. 2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 5 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, ст. ст.2,11,71,94,158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області неправомірними у відмові виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2015 року, яка призначена відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Андрушівське об'єднане Управління пенсійного фонду України Житомирської області відновити виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 червня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1102 гривні 40 копійок витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду Сікан В. М.