Справа № 757/47319/15-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Федотов І.В., Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 03.02.16 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.16 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач постійно проживає у Державі Ізраїль з 1996 року, що підтверджується копією паспорту для виїзду за кордон.

Позивач є пенсіонером за віком, до виїзду за кордон він проживав за адресою: АДРЕСА_1.

07.07.2015 року позивач звернувся до УПФУ в Геніченському районі Херсонської області із заявою про призначення пенсії за віком.

08.07.2015 року Листом №284/08 УПФУ в Геніченському районі Херсонської області позивачу було повідомлено про відсутність підстав, відповідно до Постанови КМУ від 02.07.2014 №234 «Про затвердження Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м.Севастополя», для призначення пенсії позивачу оскільки позивач не проживає на території АР Крим.

09.11.2015 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою щодо передачі його заяви про призначення пенсії уповноваженому територіальному органу. На що, листом відповідача ОСОБА_2 було повідомлено про те, що, відповідно до порядку звернення за пенсією, рішення про її призначення може бути прийнято відповідним управлінням Фонду у районі, місті, районі у місті за місцем проживання (реєстрації) заявника в Україні за умови особистого звернення заявника або його уповноваженого представника та надання заяви встановленої форми разом з документами, необхідними для призначення пенсії.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідач діяв в межах чинного законодавства та жодним чином не порушив права та свободи позивача, з чим не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Частиною 3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні адміністративного позову щодо не передачі уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України заяви позивача про призначення та виплату їй пенсії за віком, з огляду на наступне.

Пенсійний фонд України при отриманні звернення особи, в якому ставиться питання, що повинно вирішуватися відповідним територіальним управлінням, зобов'язаний направити таке звернення за належністю в порядку та в межах строків, установлених законодавством, зокрема, ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на це, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача, який у порушення вимог ч.2 ст.19 конституції України та ч.3 ст.7 Закону №393/96-ВР, не направив заяву позивача про призначення та виплату йому пенсії за належністю, що обумовлює необхідність задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги про передачу уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України заяви позивача про призначення та виплату йому пенсії за віком було неповно з'ясовано фактичні обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 03.02.16 року - скасувати.

Прийняти нову, якою адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Пенсійний фонд України передати заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії уповноваженому територіальному управлінню для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Федотов І.В.

Судді: Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Хрімлі О.Г.