Справа № 826/256/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/256/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2016 року № 826/256/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП»

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправною та скасування Вимоги про сплату недоїмки ,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8095-17 від 04.11.2015.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, що наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що надав через канцелярію суду письмові заперечення проти позову. Посилається на те, що вимога про сплату боргу є цілком правомірною, адже згідно даних облікових карток позивача, станом на 31.10.2015 за останнім обліковувався борг по єдиному внеску в сумі 878 275,70 грн.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.4 ст. 122 КАС України за поданою сторонами письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

19.11.2015 на адресу Публічного акціонерного товариства «Український науково - дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» надійшла Вимога ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС України у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ю-8095-17, згідно якої станом на 31.10.2015 існує заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 878 275 (вісімсот сімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 70 коп.

Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що: 1) в спірній вимозі відсутні відомості про погодження з ПФУ рішення ДПІ про нарахування недоїмки по сплаті єдиного внеску; 2) у Вимозі не визначено, за який період розраховано несплачений борг (недоїмку) та на підставі яких документів направлено спірну Вимогу; 3) внаслідок викрадення документації попереднім керівництвом юридичної особи позивач був позбавлений можливості вести нормальну господарську діяльність, в т.ч. сплачувати єдиний внесок.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (надалі – Закон №2464) недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань перед іншими кредиторами, зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з п.4 ст.25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

На переконання суду, оскаржувана вимога не підлягає скасуванню, оскільки сума боргу зазначена в вимозі – 878275,70 грн., відповідає даним картки особового рахунку, станом на 31.10.2015, згідно яких станом на 31.10.2015 в картці особового рахунку позивача платіж 71010000 (єдиний внесок) обліковувалась недоїмка у розмірі 878275,70 гривень.

Доводи позивача з приводу того, що в спірній вимозі відсутні відомості про погодження з ПФУ рішення ДПІ про нарахування недоїмки по сплаті єдиного внеску, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Частиною 14 ст.25 Закону №2464 визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

В оскаржуваній вимозі відсутнє нарахування позивачу пені та штрафу, внаслідок чого доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Посилання позивача на те, що у Вимозі не визначено, за який період розраховано несплачений борг (недоїмку) та на підставі яких документів направлено спірну Вимогу, судом відхиляються, адже у Вимозі чітко вказано, що недоїмка обліковується за позивачем станом на 31.10.2015 в сумі 878 275,70 грн., що власне позивачем не заперечено та не спростовано; у контролюючого органу відсутній обов’язок зазначати у вимозі документи, на підставі яких вона складена, при тому, що вимога формується автоматично, а не на підставі аналізу посадовими особами контролюючого органу певних документів.

Доводи позивача з приводу того, що внаслідок викрадення документації попереднім керівництвом юридичної особи позивач був позбавлений можливості вести нормальну господарську діяльність, в т.ч. сплачувати єдиний внесок, судом відхиляються, адже Закон не містить в собі такої підстави звільнення особи від обов’язку сплати єдиного внеску, як викрадення первинних документів.

Твердження позивача про те, що ГУ ДФС у м. Києві рішенням від 25.03.2016 №7327/10/26-15-10-02-16 зобов'язало ДПІ у Печерському районі м. Києва сформувати нову вимогу про сплату боргу (недоїмки), судом також відхиляються, адже формування нової вимоги є по своїй суті лише повідомленням про стан заборгованості платника на дату, зазначену у вимозі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірна Вимога прийнята у відповідності до вимог ч.3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого є такою. що скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної

Суддя А.Б. Федорчук