Справа № 819/321/16
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/321/16

26 квітня 2016 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Павловському Ю.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Лещук Н.В.

представника третьої особи Коцюба Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області, третьої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 03 березня 2016 р., яким йому збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 89 667 грн. 04 коп., з яких 71 733 грн. 63 коп. є основним платежем, а 17 933 грн. 41 коп. штрафні санкції, посилаючись на те, що вказане рішення є незаконним та таким, що порушує його права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 03 березня 2016 р..

Представник відповідача Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та пояснила, що рішення податкового органу, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб прийняте із дотриманням вимог чинного законодавства, а сума нарахованого податку на доходи фізичних осіб є обґрунтованою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" позовні вимоги вважає безпідставними та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 зобов'язаний був самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб, однак цього не зробив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, з'ясувавши усі обставини та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в даному випадку позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, який перебуває на податковому обліку в Тернопільській ОДПІ з 26.08.2004 р.

Тернопільською державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області в період з 02.02.2016 р. по 08.02.2016 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ФО - підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., результати якої оформлено актом№411/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 від 08.02.2016 р.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 03.03.2016 року № вбачається, що ОСОБА_2 повідомлено про те, що на підставі акта перевірки №411/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 від 08.02.2016 року встановлено порушення абз.«Д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.п.«В» п. 176.1 ст.176, п.177.11 ст.177, ст.179 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 89 667.04 грн., з яких. 71 733.63 грн. - збільшення розміру податкового зобов'язання і 17 933.41 грн. - штрафні фінансові санкції.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем засобами поштового зв'язку 10.03.2016 року.

Позивач податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДНІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 03.03.2016 року № вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Документальна позапланова перевірка, результати якої були оформлені Актом від 08.02.20i6року №411/19-і8-І7-02-25/514720і696, який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, проведена без належних правових підстав, з істотними порушеннями порядку проведення, який визначений Податковим кодексом України для такого виду перевірок.

Відповідно до п. 78.4 Податкового кодексу України (далі ПК України) про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформляється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Зі змісту Акту про результати документальної позапланової перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ФО-підприємця ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року від 08.02.2016 року №411/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 вбачається, що вказана перевірка проводилась у період з 02.02.2016 року до 08.02.2016 року.

Однак, копію наказу про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки №78 від 20.01.2015 року та повідомлення про проведення такої перевірки від 20.02.2016 року позивач отримав засобами поштового зв'язку 04.02.2016 року, що підтверджується відповідним витягом із інтернет-сайту УДППЗ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 086, якимОСОБА_2 і було надіслано вказані документи, тому право на проведення документальної позапланової перевірки відповідач отримав лише 04.02.2016 року, а враховуючи те, що така перевірка була фактично проведена з 02.02.2016 року, вона проведена незаконно.

Відповідно до п. 86.1 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

02.02.2016 року (тобто в день фактичного початку документальної перевірки) відповідачем було направлено позивачу Повідомлення №2887/19-18-17-02 з вимогою прийти 08.02.2016 року для ознайомлення, підписання та отримання акту позапланової невиїзної перевірки.

Таким чином відповідач, як суб'єкт владних повноважень фактично не провівши перевірку позивача, вже наперед встановив наявність порушень.

Відповідно до п. 79.1 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законам.

Відповідно до п.79.2 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно Наказу №78 від 20.01.2016 року та повідомлення про документальну позапланову невиїзну перевірку №007649 від 20.01.2016 року відповідачем було прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ФО-підприємця ОСОБА_2.

Як вбачається із запиту відповідача про надання інформації з приводу прощеного (анульованого) боргу від 20.10.2015 року за №36046/19-18-17-07 податковий орган звертався із запитом саме до суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_2 і запитував інформацію та документи з приводу прощення (анулювання) боргу кредитором АТ «Дельта Банк» саме суб'єкту господарської діяльності ОСОБА_2

04.12.2015 року позивачем дано відповідь на цей запит відповідача, у якому останнього було повідомлено, що ОСОБА_2, як суб'єкт господарської діяльності будь-яких відносин з АТ «Дельта Банк» не мав, а тому АТ «Дельта Банк» будь-якого боргу суб'єкту господарської діяльності ОСОБА_2 не прощало (не анульовувало).

Вказана відповідь отримана відповідачем 07.12.2016 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином відповідачем було прийнято рішення і видано відповідний наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФО-підприємця ОСОБА_2, а здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2, що підтверджується Актом перевірки №411/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 від 08.02.2016 року та не заперечується представником відповідача.

Таким чином податковим органом проведено перевірку позивача, як підприємця у зв'язку з анулюванням (прощенням) йому частини боргу по кредитному договору укладеного ним з АТ "Дельта Банк", як фізичною особою, а не підприємцем.

Судом встановлено, що на момент прийняття рішення кредитором про прощення (анулювання) ОСОБА_2, боргу на підставі кредитного договору №1901/0708/76-178 від 23.07.2008 року чинними були положения абз.«Д» пп.164.2.17 ПК України в редакції Закону № 5519-VI від 06.12.2012, а саме:

до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення стооку позовної давності.

У зв'язку із цим, кредитором при прийнятті рішення про прощення (анулювання) боргу позивача банком було зазначено суму прощення (анулювання) загального боргу в розмірі 423 395.45 грн., без визначення та розмежування окремо сум прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, які були включені до загальної суми боргу за кредитним договором №1901/0708/76-178 від 23.07.2008 року.

Відповідно до абз.«Д» пп. 164.2.17 ПК України (в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014 року, яка є чинною як на даний час, так і на момент проведення позапланової перевірки) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином в ході даної перевірки контролюючий орган зобов'язаний був визначити саме основну суму боргу (кредиту), яка була прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням

Однак, як вбачається із абз.4 п.2.6 Акту №411/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 від 08.02.2016 року податковим органом застосовано положення абз. «Д» пп. 164.2.17 ПК України в редакції Закону № 5519-VI від 06.12.2012 року, який на момент проведення позапланової перевірки, втратив чинність.

Судом встановлено, що Тернопільська ОДПІ зверталась із відповідним запитом до ПАТ «Дельта Банк» по питанню відображення у формі 1-ДФ за 2014 рік доходу по ознаці доходу « 126», отриманого гр. ОСОБА_2 (п. 2.4 Акту від 08.02.2016 року), всупереч вимог чинного законодавства відповідач визначенням основної суму боргу (кредиту), яка була прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням взагалі не цікавився і така сума не була визначена.

Правовою підставою для нарахування і сплати доходу у вигляді прощеного (анульваного) боргу є норма абзацу «д» п. 164.2.17 Податкового кодексу України.

До січня 2015 року, на момент виникнення спірних правовідносин вказана норма діяла у наступній редакції «до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації».

З січня 2015 року в ступив силу змінений варіант цієї норми, яка набула такого вигляду:

до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається: (164.2.17.) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, як фізична особа 23.07.2008 р. уклав з АТ "Сведбанк" кредитнтй договір №1901/0708/76-178, по якому право вимоги з 25.05.2012 р. було відкуплене АТ "Дельта Банком", за умовами кредитного договору ОСОБА_2, як позичальник мав повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті долари США, та сплатити проценти.

Згідно курсу Національного Банку України курс долара США до української гривні станом на 23.07.2008 р. становив за 100 долларів США 484,00 грн., тобто 4 грн. 84 коп. за 1 американський долар, станом на 25.05.2012 року - дати уступлення АТ "Сведобанк" права вимоги АТ "Дельта Банк" 1 доллар США по курсу НБУ коштував 7,99 грн., а станом на 01 серпня 2014 року - дати укладення додаткового договору №5 до кредитного договору, яким анульовано прощений борг 1 доллар США по курсу НБУ коштував 11,96 грн..

З огляду на викладене позивач реально сплатив в гривневому еквіваленті суму більшу ніж було передбачено договором і ця обставина спростовує висновок податкового органу про отримання ОСОБА_2 доходу у вигляді додаткового блага внаслідок списання банком частини заборгованості за кредитом.

Основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Також суд прийшов до висновку, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового Кодексу, який підлягає оподаткуванню, а відтак не є доходом Позивача.

З врахуванням того, що відповідачем не визначено суми заборгованості за основним боргом, а у анульовану (прощену) банком суму боргу включено і суму штрафних санкцій за несвоєчасну сплату кредиту та пеню, то списання таких пені та штрафу, не було особистим доходом позичальника, і він не може сплачувати за їх списання податок на додаткове благо, тому що фактично додаткове благо не було ним отримане.

Таким чином, відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не були враховані дані обставини, а тому це рішення Тернопільської ОДПІ ДФС у Тернопільській області є незаконним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене слід стягнути на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 896 гривень 67 копійок сплаченого ним судового збору, відповідно до платіжного доручення №Р24А50750136А83722 від 14 березня 2016 р. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 03 березня 2016 р.

Стягнути на користь ОСОБА_2 896 (вісімсот дев'яносто шість) гривень 67 копійок сплаченого ним судового збору, відповідно до платіжного доручення №Р24А50750136А83722 від 14 березня 2016 р. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.