Справа № 803/3512/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 р. Справа № 876/11869/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 17.09.2015 року звернулися в суд з позовом до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в якому просять визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24160349 від 04.09.2015 року за ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та скасувати запис про право власності № 11043074 внесений 04.09.2015 року, зобов'язати відповідача скасувати записи про право власності.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24160349 від 04.09.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта 01 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.05.2006 року між ПАТ «Тас-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та позивачами укладено кредитний договір № 201/0506/88-044. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 30000,00 доларів США, а останній зобов'язався у свою чергу в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

11.05.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та банк уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк М.А. 11.05.2006 року за реєстровим №1605, відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира квартири АДРЕСА_1. Пунктом 12.3 іпотечного договору визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом застереження, які викладені в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 цього договору.

Відповідно до абз. 3 п.п 12.3.1 іпотечного договору сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього пункту договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеку може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання.

28.11.2012 року відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами банк відступив ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги до позивача за зобов'язаннями по кредитному договору № 201/0506/88-044 від 11.05.2006 року та іпотечному договору від 11.05.2006 року.

04.09.2015 року представником третьої особи подано заяву до відповідача про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно. До вказаної заяви додано перелік документів, визначених для вчинення вказаної реєстраційної дії на підставі іпотечного застереження визначеного договором. В матеріалах справи наявне повідомлення ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» за вих.17348-юр від 28.12.2014 року про необхідність виконання іпотекодавцем ОСОБА_3 порушеного кредитного зобов'язання у менш як 30-ти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі його невиконання.

На підставі поданих документів 04.09.2015 року приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. прийнято рішення №24160349 про державну реєстрацію за ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта 01. Одночасно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис за № 11043074 про державну реєстрацію права власності. Крім того, на підставі вказаного рішення до Державного реєстру з відкриттям нового розділу 04.09.2015 року внесено записи про обтяження № 11043295 від 08.09.2014 року, № 11043315 від 08.09.2014 року, № 11043269 від 31.08.2011 року та № 11043217 від 11.05.2006 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини другої вказаної статті визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно пунктів 2, 3 частини 2 статті 9 Закону державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом.

Як вбачається із частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Підставою для реєстрації права власності за ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» є правовідносини, які випливають з укладеного іпотечного договору та регламентуються Законом України «Про іпотеку».

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та умови іпотечного договору, суд вважає, що іпотекодержатель у даному випадку, дотримавшись певних умов, має право при невиконанні зобов'язань за договором зареєструвати за собою право власності на іпотечне майно в позасудовому порядку.

Колегія суддів вважає, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення про реєстрацію права власності не було дотримано вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), пункту 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок).

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Згідно з пунктом 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Тобто, наявність в реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято. При цьому ні Закон, ні Порядок не встановлюють виключень щодо підстав для такої реєстрації права власності (договір, рішення суду тощо).

За таких умов у відповідача були наявні встановлені Законом та Порядком підстави для відмови в державній реєстрації права власності на нерухоме майно за третьою особою.

Колегія суддів дійшла висновку, що при реєстрації права власності 04.09.2015 року за ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» в реєстрі наявні записи про обтяження вищезазначеного майна № 11043295 від 08.09.2014 року, № 11043315 від 08.09.2014 року, № 11043269 від 31.08.2011 року та № 11043217 від 11.05.2006 року. Зокрема, наявні в реєстрі обтяження за №11043295 від 08.09.2014 року, № 11043315 від 08.09.2014 року, № 11043269 від 31.08.2011 року накладені відділами державної виконавчої служби Луцького міського та Луцького районними управлінь юстиції, а тому прийняте рішення № 24160349 від 04.09.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта 01 за ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відтак, позов в цій частині слід задовольнити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року у справі №803/3512/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 29.04.2016 року