Справа № 826/16382/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» - Григоришена Олександра Олександровича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначає про відсутність підстав для віднесення спірного об'єкта будівництва до об'єктів самочинного будівництва, а саму перевірку відповідачем проведено з порушенням встановленого законодавством порядку та без урахування інтересів позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» - Григоришен Олександр Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 24.09.2014 року зареєстровано декларацію № КВ 42 про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво житлового будинку по вул. Академіка Вільямса, 2г/2д у Голосіївському районі м. Києва», подану замовником будівництва ОК «ЖБК «Теремок». У пункті 14 вказаної декларації зазначено поверховість будинку - 4.

В подальшому, слідчим відділом Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві в межах досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000008 від 28.01.2015 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, винесено постанову від 23.06.2015 року про призначення позапланової перевірки дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил будівництва ОК «ЖБК «Теремок» під час будівництва житлового будинку по вулиці Академіка Вільямса, 2г/2д у Голосіївському районі м. Києва.

На виконання вказаної постанови, відповідачем прийнято наказ про проведення позапланової перевірки від 02.07.2015 року № 664, направлення від 07.07.2015 року б/н, на підставі яких відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил будівництва ОК «ЖБК «Теремок» на вулиці Академіка Вільямса, 2г/2д у Голосіївському районі м. Києва.

За результатами перевірки відповідачем установлено, що відповідно до отриманих позивачем містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, виданих Головним управлінням містобудування та архітектури Київської міської ради від 18.05.2012 року № 6351/0/18-1/009-12, поверховість об'єкта будівництва становить 4 поверхи (в тому числі цоколь та мансарда).

Водночас, у декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво житлового будинку по вул. Академіка Вільямса, 2г/2д у Голосіївському районі м. Києва», подану замовником будівництва ОК «ЖБК «Теремок» позивач зазначив поверховість будинку - 4. У свою чергу, на час перевірки, що зафіксовано у долучених до матеріалів справи копіях фотознімків об'єкта будівництва, будинок мав 4 повноцінних поверхи та мансардний і цокольний поверхи.

Встановивши вищевказані обставини щодо зазначення позивачем у декларації про готовність об'єкта до експлуатації недостовірних даних, відповідач прийняв наказ від 21.07.2015 року № 89 «д» про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яким скасував реєстрацію декларації від 24.09.2014 року № КВ 42.

Не погоджуючись з вказаним наказом відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Частиною 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (чинного та в редакції на момент реєстрації оскаржуваної декларації) передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

На підставі зазначеної статті Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який і визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - Порядок №461).

Згідно п. 17 вказаного Порядку № 461 (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Відповідно до вимог п. 18 цього ж Порядку замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

За змістом п.п. 20, 21 зазначеного Порядку № 461 інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Разом з тим, як передбачено статтею 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно вимог частини 2 якої у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Також, пункт 29 Порядку № 461 передбачено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства визначено право інспекції скасувати реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключити запис про її реєстрацію з єдиного реєстру за наявності певних обов'язкових умов, а саме: виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, тобто недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Під виявленням недостовірних даних у зареєстрованій декларації розуміється встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації.

Зі змісту прийнятого відповідачем наказу від 21.07.2015 року № 89 «д» вбачається, що підставою для скасування реєстрації декларації стало встановлення факту подання замовником недостовірних даних, зазначених в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а також висновок контролюючого органу про те, що такі недостовірні дані є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Однак, вказане рішення не містить деталізації того, які саме недостовірні дані було зазначено забудовником і які підстави наявні для того, щоб вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Колегією суддів встановлено, що вказаний висновок відповідачем зроблено без аналізу технічної та дозвільної документації на вказаний вище об'єкт будівництва, оскільки посилання на зазначені документі в спірному наказі відсутні.

При цьому, судом першої інстанції не було перевірено чи досліджувалися відповідачем зазначені документи при процедурі прийняття спірного наказу і на підставі чого відповідач дійшов висновку про наявність підстав вважати об'єкт самочинним будівництвом, оскільки докази цього в матеріалах справи відсутні.

Також колегія суддів встановила, що спірний наказ відповідачем було прийнято без проведення відповідної перевірки, без відібрання в установленому порядку пояснення голови кооперативу, за відсутності акту перевірки.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві порушив процедуру виявлення недостовірності даних, оскільки оцінивши ті ж документи, які вже оцінював при реєстрації декларації і прийшов до протилежного висновку, а саме: про наявність підстав стверджувати про самочинність будівництва.

Відповідно до п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на два робочих дні. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказані вимоги щодо дотримання вказаних процедур виконано не було, посвідчень чи направлень на перевірку не пред'являлося, не надавалося.

Згідно п. 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Однак, докази існування такого акту в матеріалах справи відсутні та судом першої інстанції не витребовувалися і не досліджувалися.

Судом першої інстанції не надано правової оцінки тому, що в усіх зазначених вище документах, як і у вимозі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 14.07.2015 року про надання документів щодо позапланової перевірки мова йде не про оцінку документів відповідачем самостійно, а про позапланову перевірку на підставі постанови слідчих органів.

Однак, оскаржуваний наказ від 21.07.2015 року про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: «Будівництво житлового будинку на вул. Академіка Вільямса, 2г/2д у Голосіївському районі м. Києва №КВ 42» від 24.09.2014 року прийнятий відповідачем з посиланням лише на наявність у нього такого права згідно ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не врахувавши того, що його права мають реалізовуватися лише у певний спосіб - врегульований в даному випадку Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги.

Правова позиція по даному питанню висловлена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 року (реєстраційний номер 54899254), за змістом якого для документального підтвердження факту наявності недостовірних даних повинна бути проведена перевірка, наслідком якої має бути складання акту перевірки, в тому числі і на виконання повноважень за ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також колегією суддів встановлено, що правомірність будівництва вказаного вище об'єкта відповідачем під сумнів не ставиться, наявність відповідної дозвільної документації на будівництво не заперечується.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано підстави за яких він дійшов висновку про те, що об'єкт можна вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому відповідач, заперечуючи проти даного адміністративного позову, не довів правомірності прийняття спірного рішення, доказів цього суду не надав.

Отже, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем вказаний обов'язок не виконано, доказів правомірності вказаного вище рішення суду не надано.

Враховуючи зазначене, а також враховуючи принцип презумпції вини суб'єкта владних повноважень в адміністративному судочинстві, за яким останній має обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи правових інтересів, колегія суддів приходить до висновку про те, що правомірність спірного наказу відповідачем не доведено, докази цього в матеріалах справи відсутні. Про їх існування ні суду, ні сторонам в справі не відомо.

Таким чином, вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку, а тому позовна заява є такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позов є безпідставним і необґрунтованим, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» - Григоришена Олександра Олександровича - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 21.07.2015 року № 89 «д» про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яким скасував реєстрацію декларації від 24.09.2014 року № КВ 42.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 27.04.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.