Справа № 802/321/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 квітня 2016 р. Справа № 802/321/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

суддів Богоноса М.Б., Вергелеса А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 Рябцуна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (відповідач 1), Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (відповідач 2),

про часткове визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Кваліфікаційна комісія) у формі протоколу від 24.12.2015 року № 12 в частині внесення подання щодо позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката № 010812 від 02.08.2013 року інженера-землевпорядника ОСОБА_1, а також визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр України) від 31.12.2015 року № 799 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката № 010812 від 02.08.2013 року інженера-землевпорядника ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2015 року на засіданні Кваліфікаційної комісії було розглянуто лист Держгеокадастру України щодо порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог законодавства та вирішено внести Держгеокадастру України подання про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників, в тому числі кваліфікаційного сертифікату № 010812 від 02.08.2013 року інженера-землевпорядника ОСОБА_1 На підставі подання Кваліфікаційної комісії Держгеокадастром України анульовано кваліфікаційний сертифікат позивача. Позивач вважає такі рішення суб'єктів владних повноважень неправомірними, посилаючись на те, що при вирішенні питання про позбавлення сертифіката Кваліфікаційною комісією взято до уваги лише лист Держгеокадастру України від 23.12.2015 року № ДС-32-28-1000.23-19114/23-15. Водночас Комісією не встановлено наявності вини позивача у грубому порушенні вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Крім того, у вказаному листі Держгеокадастру України відображено недостовірну інформацію щодо висновку про відмову у погодженні документації із землеустрою, зокрема зазначено про наявність негативного висновку Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 19-28-99.3-300/15-15 від 06.11.2015 року, тоді як насправді висновок надавався управлінням Держгеокадастру у м. Вінниці. Також позивач вважає, що при складанні технічної документації для гр. ОСОБА_3 він не допустив порушень вимог нормативно-правових актів у сфері землеустрою. При цьому висновок про відмову в погодженні розробленого проекту землеустрою свідчить не про грубі порушення, допущені інженером-землевпорядником ОСОБА_1, а про неможливість відведення земельної ділянки площею 66 кв.м. в АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_3 у зв'язку з віднесенням такої земельної ділянки до земель загального користування.

Позивач та його представник у судовому засіданні повністю підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Просять суд адміністративний позов задовольнити.

Представник Держгеокадастру України в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав наведених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 111-115). Посилається на те, що рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката № 010812 від 02.08.2013 року інженера-землевпорядника ОСОБА_1 було прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Підстави прийняття такого рішення обумовлені грубими порушеннями, які були допущені позивачем та зафіксовані у висновку управління Держгеокадастру у м. Вінниці № 19-28-99.3-300/15-15 від 06.11.2015 року про невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимогам ч. 4 ст. 83, ст. 114 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги". Як вбачається з копії такого проекту, земельна ділянка площею 0,0066 га, яка передбачається для відведення ОСОБА_3 у власність шляхом викупу, знаходиться в межах червоних ліній та відноситься до земель загального користування. Більше того, відповідно до інформації Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 30.07.2015 року № 05-00-010-24205 така земельна ділянка може бути надана лише у користування з певними обмеженнями (обтяженнями). Також в акті приймання передачі межових знаків на зберігання, який є складовою проекту землеустрою, відсутнє погодження меж земельної ділянки та згода на передачу межових знаків від міської ради як суміжного землекористувача. Вказані недоліки, на думку відповідача 1, неможливо усунути, а спірна земельна ділянка не могла бути відведена ОСОБА_3, про що позивач повинен був повідомити замовника робіт. Відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Представник Кваліфікаційної комісії у судове засідання повторно на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності в силу положень ч. 4 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши інші докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді інженера-землевпорядника ДП "Поділлягеодезкартографія" та здійснював свою діяльність на підставі кваліфікаційного сертифіката № 010812 від 02.08.2013 року.

Листом за № ДС-22-28-0.23-13310/23-15 від 30.10.2015 року Держгеокадастр України доручив головним управлінням Держгеокадастру в областях щотижнево інформувати про відмови територіальних органів Держгеокадастру у погодженні проектів землеустрою та про рішення кадастрових реєстраторів про відмову в державній реєстрації земельних ділянок у разі невідповідності розробленої документації із землеустрою вимогам законодавства.

13.11.2015 року на виконання доручення про посилення державного нагляду за якістю виконання робіт із землеустрою Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області відповідачу 1 надано інформацію про кількість висновків державної експертизи землевпорядної документації, за підсумковою оцінкою яких об'єкти експертизи повернуто на доопрацювання, кількість висновків про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та кількість прийнятих рішень про відмову у державній реєстрації (а.с. 67-73).

Листом за № ДС-32-28-1000.23-19114/23 від 23.12.2015 року Держгеокадастром України на адресу Кваліфікаційної комісії було направлено інформацію про грубі порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою для вжиття передбачених законом заходів реагування (а.с. 74-75).

24.12.2015 року відбулось засідання Кваліфікаційної комісії, на якому розглянуто вищевказаний лист та прийнято рішення звернутись із поданням до Держгеокадастру України щодо анулювання (позбавлення) кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників згідно з переліком, наведеним у протоколі від 24.12.2015 року № 12, в тому числі анулювання кваліфікаційного сертифіката № 010812 від 02.08.2013 року інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (а.с. 16-22).

Згідно з наказом Держгеокадастру України від 31.12.2015 року № 799 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" анульовано кваліфікаційні сертифікати інженера-землевпорядника згідно з додатком, в тому числі сертифікат позивача (а.с. 14-15).

Не погоджуючись із рішенням Кваліфікаційної комісії у формі протоколу від 24.12.2015 року № 12 в частині внесення подання про позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката № 010812 від 02.08.2013 року інженера-землевпорядника ОСОБА_1 та прийнятим на його підставі наказом Держгеокадастру України від 31.12.2015 року № 799 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в цій частині, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та заявленим позовним вимогам, суд керується такими мотивами.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначені Законом України "Про землеустрій", який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Згідно із ст. 60 Закону України "Про землеустрій" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом, законами України та іншими нормативно-правовими актами при розробці документації із землеустрою, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, центральними органами виконавчої влади, які здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

В силу положень ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нагляд у сфері землеустрою здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Під час здійснення заходів державного нагляду виконавців робіт із землеустрою центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, перевіряє дотримання сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень законів, інших нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

За наявності підстав для анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника акт перевірки є обов'язковим для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії. За результатами розгляду акта Кваліфікаційна комісія направляє подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає рішення про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката та повідомляє інженера-землевпорядника письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено до суду.

Крім того, статтею 68 Закону України "Про землеустрій" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом.

Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав:

грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою;

рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником;

наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі злочини;

з'ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено в судовому порядку.

Основні засади роботи Кваліфікаційної комісії на час виникнення спірних правовідносин визначались Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 739 від 28.11.2012 року (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.5 Порядку до повноважень Кваліфікаційної комісії належить в тому числі розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою та топографо-геодезичної і картографічної діяльності стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів, а також актів, складених за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держземагентством України.

Відповідно до п. 2.1 Порядку організаційною формою роботи Кваліфікаційної комісії є засідання, які проводяться в міру надходження документів або виникнення питань, розгляд яких потребує прийняття рішення.

Рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на її засіданні та оформлюються протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени Кваліфікаційної комісії. Член Кваліфікаційної комісії, який не погоджується з прийнятим Кваліфікаційною комісією рішенням, висловлює свою думку в письмовому вигляді, що додається до протоколу. Протоколи засідань Кваліфікаційної комісії підлягають постійному зберіганню. Голосування проводиться шляхом підняття руки кожним членом Кваліфікаційної комісії. Підрахунок голосів проводить секретар Кваліфікаційної комісії, перелічивши підняті руки членів Кваліфікаційної комісії. У разі рівного розподілу голосів голос голови Кваліфікаційної комісії є вирішальним (п. 2.6 Порядку).

Рішення Кваліфікаційної комісії може бути оскаржено в суді (п. 2.7 Порядку).

Змістовний правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив два альтернативні способи вирішення питання про позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, кожен із яких ґрунтується на різних підставах.

Так, статтею 61-1 Закону України "Про землеустрій" встановлено особливий порядок дій Держгеокадастру України щодо здійснення заходів державного нагляду виконавців робіт із землеустрою, який передбачає проведення відповідної перевірки, складання акту перевірки з направленням його для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії та, за наявності відповідного подання Кваліфікаційної комісії, прийняття рішення про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника. У цьому випадку ініціатором питання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника є Держгеокадастр України.

Водночас статтею 68 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що питання відповідальності виконавців робіт із землеустрою за порушення законодавства у сфері землеустрою вправі ініціювати також заінтересовані особи, замовники документації із землеустрою, органи державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівні організації у сфері землеустрою. Отже, у цьому випадку ініціатором вирішення питання про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) вважаються вказані вище суб'єкти, яким стало відомо про факти порушення законодавства у сфері землеустрою.

Судом встановлено, що листом від 30.10.2015 року № ДС-22-28-0.23-13310/23-15 Держгеокадастр України доручив головним управлінням Держгеокадастру в областях щотижнево інформувати про відмови територіальних органів Держгеокадастру у погодженні проектів землеустрою та про рішення кадастрових реєстраторів про відмову в державній реєстрації земельних ділянок у разі невідповідності розробленої документації із землеустрою вимогам законодавства.

На виконання такого доручення Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області було надано відповідну інформацію за № ДС-21-2-7777.5-9115/19-15 від 13.11.2015 року, яка в подальшому була направлена Держгеокадастром України на розгляд Кваліфікаційної комісії.

Таким чином, у даному випадку ініціатором здійснення заходів державного нагляду щодо виконавців робіт із землеустрою був Держгеокадастр України. Відтак питання про позбавлення інженера-землевпорядника ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифіката могло вирішуватись саме в порядку, визначеному статтею 61-1 Закону України "Про землеустрій", тобто за результатами проведеної перевірки та виключно на підставі акту перевірки, розглянутого на засіданні Кваліфікаційної комісії.

Разом з тим, як пояснив в судовому засіданні представник Держгеокадастру України, у спірних правовідносинах відповідачі керувались положеннями ст. 68 Закону України "Про землеустрій", посилаючись на те, що питання відповідальності виконавців робіт із землеустрою, в тому числі позивача, було ініційоване за письмовим зверненням Держгеокадастру України, як органу державної влади. Тому заходи, передбачені у ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій", відповідачами не здійснювались правомірно.

Однак, вказана позиція відповідачів ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права, адже, наділяючи Держгеокадастр України повноваженнями щодо здійснення державного нагляду у сфері землеустрою, законодавець у ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій" чітко врегулював порядок його дій у зв'язку із здійсненням такого нагляду та спосіб вирішення питання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, за яким попереднє проведення перевірки є обов'язковим.

Крім того, оцінюючи доводи відповідачів у цій частині, суд вважає неприйнятною ситуацію, при якій Держгеокадастр України самостійно ініціює перед Кваліфікаційною комісією розгляд питання щодо грубого порушення виконавцями робіт із землеустрою законодавства у сфері землеустрою та в подальшому приймає рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката за поданням цієї комісії. Дії та рішення відповідача 1 у такому разі очевидно не відповідатимуть засадам об'єктивності та неупередженості, що в свою чергу свідчить про їх невідповідність критеріям, визначеним у частині 3 статті 2 КАС України.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у випадку якщо ініціатива з перевірки фактів порушення законодавства у сфері землеустрою виконавцями робіт із землеустрою виходить від Держгеокадастру України, саме він повинен провести відповідну перевірку в порядку державного нагляду у сфері землеустрою, а не доручати встановлення фактів порушення Кваліфікаційній комісії.

Більше того, в силу положень ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій" за наявності підстав для анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника акт перевірки Держгеокадастру України є обов'язковим для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії.

Наведене вище правозастосування відповідає і практиці Вищого адміністративного суду України (постанова від 28.01.2016 року у справі № К/800/16444/15).

Вирішуючи спір по суті суд також враховує, що за змістом положень статті 68 Закону України "Про землеустрій" однією з підстав для позбавлення (анулювання) інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката є грубе порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а не будь-яке порушення, допущене інженером-землевпорядником, навіть якщо йдеться про сукупність цих порушень або їх систематичний характер.

Тому Кваліфікаційна комісія повинна індивідуально підходити до кожного конкретному випадку, ретельно перевіряти факти виявленого порушення та, виходячи із обставин справи, встановлювати вину інженера-землевпорядника у його вчиненні. Крім того, комісія зобов'язана прийняти обґрунтоване рішення з наведенням конкретних мотивів щодо того, які саме дії чи бездіяльність інженера-землевпорядника кваліфіковані нею як грубе порушення, наслідком якого має бути позбавлення виданого йому сертифіката.

Натомість судом встановлено, що рішення у формі протоколу № 12 від 24.12.2015 року про внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 було прийняте Кваліфікаційною комісією виключно за результатами розгляду листа Держгеокадастру України № ДС-32-28-1000.23-19114/23 від 23.12.2015 року і табличної інформації до нього (а.с. 23-24), з яких неможливо встановити факту грубого порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Крім того, змістовний аналіз такого рішення вказує на те, що воно є необґрунтованим і не містить конкретних мотивів, з яких комісія дійшла висновку про необхідність звернення до Держгеокадастру України з поданням про анулювання кваліфікаційного сертифіката позивача, в чому полягало грубе порушення ним вимог у сфері землеустрою та які саме положення нормативно-правових актів ним було порушено.

З посиланням на висновок управління Держгеокадастру у м. Вінниці № 19-28-99.3-300/15-15 від 06.11.2015 року (а.с. 34) представник відповідача 1 стверджує, що грубе порушення інженером-землевпорядником ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів у сфері землеустрою полягало у невідповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 положенням частини 4 статті 83, статті 114 Земельного кодексу України, статті 50 Закону України "Про землеустрій" та статті 18 Закону України "Про автомобільні дороги".

Перевіряючи такі доводи відповідача суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про землеустрій" замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Розробники документації із землеустрою зобов'язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою (п. "а" ч. 2 ст. 28 Закону України "Про землеустрій").

В силу вимог ч. 6 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій-третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, законом прямо передбачено можливість прийняття уповноваженим на те органом влади рішення про відмову у погодженні проекту землеустрою в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Проте сам лише факт надання негативного висновку щодо погодження розробленого проекту землеустрою ще не свідчить про наявність грубого порушення нормативно-правових актів у сфері землеустрою.

Відтак, на переконання суду, Кваліфікаційна комісія у кожному конкретному випадку повинна встановити наявність чи відсутність фактів грубого порушення нормативно-правових актів при розробленні документації із землеустрою.

Разом з тим, приймаючи рішення про необхідність анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1, Кваліфікаційна комісія керувалась виключно табличною інформацією Держгеокадастру України (а.с. 24), з якої неможливо перевірити суті порушення, а тим більше дійти висновку про його грубий характер.

Таким чином, до прийняття вказаного рішення комісія підійшла формально і поверхнево, не перевіряючи наявності в діях землевпорядника ОСОБА_1 порушень вимог чинного законодавства у сфері землеустрою.

При цьому суд зауважує, що факт скерування Держгеокадастром України до Кваліфікаційної комісії тільки інформації у вигляді таблиці, як додатку до листа за № ДС-32-28-1000.23-19114/23 від 23.12.2015 року, підтверджується наданими позивачем доказами (а.с. 23-24), а також і змістом самого протоколу засідання Кваліфікаційної комісії від 24.12.2015 року № 12 (а.с. 19-22), з якого вбачається, що на адресу комісії було направлено лише інформацію про порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог положень нормативно-правових актів у сфері землеустрою і що будь-які інші документи Кваліфікаційною комісією не аналізувались та не вивчались.

На спростування вищезазначеної обставини відповідачем 1 суду надано копію листа Держгеокадастру України № ДС-32-28-1000.23-19114/23 від 23.12.2015 року з додатками на 48 аркушах. Тим самим, на його думку, доводиться факт направлення Держгеокадастром України на адресу Кваліфікаційної комісії повного пакету документів для вирішення питання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1, зокрема висновку управління Держгеокадастру у м. Вінниці № 19-28-99.3-300/15-15 від 06.11.2015 року та матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 (а.с. 116-164).

Однак такі доводи суд оцінює критично, адже надаючи вказані документи відповідачем не враховано, що інформація про порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог положень нормативно-правових актів у сфері землеустрою, яка направлялась Кваліфікаційній комісії листом Держгеокадастру № ДС-32-28-1000.23-19114/23 від 23.12.2015 року, стосувалась не тільки позивача, а й багатьох інших інженерів-землевпорядників, щодо яких також мали б бути надані підтверджуючі документи, щонайменше та таблична інформація, яка надавалась і щодо землевпорядника ОСОБА_1 Тобто додатків до цього листа не могло бути лише на 48 аркушах, як стверджує відповідач 1, а отже фактично такі його дії суд розцінює не інакше як намагання ввести суд в оману.

Наведених вище висновків, на переконання суду, достатньо для надання оцінки правомірності оскаржуваних рішень суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, виходячи з принципу офіційного з'ясування усіх обставин справи, судом також досліджено підстави для надання негативного висновку на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3, що стало приводом для позбавлення позивача кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.

Так, згідно з висновком управління Держгеокадастру у м. Вінниці № 19-28-99.3-300/15-15 від 06.11.2015 року (а.с. 117) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, на території Вінницької міської ради (далі - проект землеустрою), не відповідає положенням ч. 4 ст. 83, ст. 114 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги", а саме:

- до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знаходження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту;

- у межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об'єктів, об'єктів соціальної інфраструктури та інших об'єктів, пов'язаних з постійним перебуванням людей;

- відсутнє погодження представника територіальної громади міста у акті перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель та у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Водночас за змістом табличної інформації про порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою (а.с. 24) у вину позивачу ОСОБА_1 відповідачами фактично поставлено порушення вимог ст. 83 Земельного кодексу України, в силу положень якої землі загального користування не можуть передаватись у приватну власність.

У цьому контексті судом встановлено, що проект землеустрою був розроблений ДП "Поділлягеодезкартографія" на підставі рішення Вінницької міської ради № 2134 від 24.04.2013 року (а.с. 126), відповідно до якого гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, для передачу її у власність шляхом викупу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 66 кв.м.

Як вбачається з довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) по м. Вінниці № 19-230-0.2-2001/2-15 від 02.07.2015 року, наданої Управлінням Держгеокадастру у м. Вінниці (а.с. 29), земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0066 га відноситься до забудованих земель, що знаходяться під житловою забудовою. При цьому відомостей про те, що вказана земельна ділянка належить до земель загального користування населених пунктів розробнику проекту надано не було.

Крім того, згідно з довідкою Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради № 05-00-010-24205 від 30.07.2015 року земельна ділянка, розташована за адресою 3-й пров. Глінки, 11а у м. Вінниці, перебуває в зоні малоповерхової житлової забудови в межах санітарно-захисної зони "червоних ліній" та зоні транспортної інфраструктури. Обмеження на використання земельної ділянки регламентуються нормами глави 18 Земельного кодексу України (а.с. 33).

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 про те, що наявні у проекті землеустрою документи не давали підстав дійти однозначного висновку про те, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування населених пунктів (вулиця) та земель під автомобільною дорогою.

При цьому суд зауважує, що за змістом проекту землеустрою факт віднесення такої земельної ділянки до санітарно-захисної зони "червоних ліній" розробником не приховувався та чітко проглядається з наявних у ньому матеріалів, зокрема текстових та графічних. Водночас це ще не свідчить про неможливість передачі відповідної земельної ділянки у приватну власність, оскільки відповідно до закону не всі землі в межах "червоних ліній" апріорі не можуть передаватись у власність громадян, що зокрема підтверджується наданими позивачем доказами (а.с. 87-94).

Більше того, як вже зазначалось, рішенням Вінницької міської ради № 2134 від 24.04.2013 року гр. ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність шляхом викупу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 66 кв.м. Водночас судом встановлено, а відповідачами не спростовано, що така земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні замовника робіт ОСОБА_3, огороджена парканом і санітарно-захисна зона "червоних ліній" накладається на неї разом із значною частиною іншої земельної ділянки, яка належить вказаній особі на праві власності та є забудованою.

Відтак надання негативного висновку на проект землеустрою управлінням Держгеокадастру у м. Вінниці № 19-28-99.3-300/15-15 від 06.11.2015 року, на переконання суду, не свідчить про грубе порушення інженером-землевпорядником ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів у сфері землеустрою. До того ж порушення, про які зазначено у вказаному висновку, пов'язуються в тому числі з наданням недостовірної інформації самим управлінням Держгеокадастру у м. Вінниці. Натомість під час розгляду справи відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено, що позивач затвердив проект землеустрою, матеріали якого містили беззаперечні відомості про те, що земельна ділянка належить до земель загального користування населених пунктів.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позбавлення інженера-землевпорядника ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифікату № 010812 від 02.08.2013 року відбулось не у відповідності до визначеного законом порядку, необґрунтовано та з непередбачених законом підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправними і скасування рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у формі протоколу № 12 від 24.12.2015 р. в частині внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 за № 010812 від 02.08.2013 року та наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 799 від 31.12.2015 року "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в цій частині.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у формі протоколу № 12 від 24.12.2015 р. в частині внесення подання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 за № 010812 від 02.08.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 799 від 31.12.2015 р. "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 за № 010812 від 02.08.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (ідентифікаційний код 39411771).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі складена 27 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Сало Павло Ігорович

Судді Богоніс Михайло Богданович

Вергелес Андрій Валерійович