Справа № 826/22954/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» до Державної фінансової інспекції в м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.08.2015 №26-10-14-14/8045 в частині,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в м. Києві, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.9, 2.10, 2.11, 2.15, 2.16, 2.17, 2.19, 2.20, 2.22, 2.25, 2.28, 2.29, 2.32, 2.33, 2.34, 2.35, 2.36, 2.37 вимоги від 06.08.2015 №26-10-14-14/8045.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено ревізію фінансово - господарської діяльності позивача та його структурних підрозділів (філій) без права юридичної особи за період з 01.01.2013 по 01.04.2015 та окремих питань фінансово - господарської діяльності за період з 01.01.2011 по 01.01.2013; за наслідками ревізії складений акт від 06.07.2015 №10-30/1129, в якому були зафіксовані виявлені під час ревізії порушення.

В подальшому на адресу позивача Державною фінансовою інспекцією в м. Києві було направлено вимогу від 06 серпня 2015 року №26-10-14-14/8045 щодо усунення порушень законодавства, в якому від позивача вимагалось:

1) опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку;

2) розглянути питання про притягнення працівників Підприємства та його структурних підрозділів (філій) без права юридичної особи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Для усунення виявлених порушень законодавства позивачу запропоновано, зокрема: у зв'язку із завданням матеріальної шкоди філіям забезпечити повернення (стягнення) безпідставно нарахованих та виплачених сум, в тому числі з винних осіб; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо зайво сплачених сум. Пунктом 2.36 вимоги запропоновано позивачу провести нарахування та виплатити працівникам кошти на загальну суму 2766,10 грн, оскільки Тернопільською філією за лютий 2014 року ненараховано заробітної плати працівникам на суму 505,00 грн та ненараховано компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 2261,10 грн, що призвело до недоотримання працівниками грошових коштів. Пунктом 2.37 вимоги запропоновано позивачу відкорегувати в обліку нараховані суми заробітної плати працівникам - сумісникам Львівської філії у відповідності до законодавства, оскільки їм нараховано заробітну плату та єдиний соціальний внесок, які невиплачені, на загальну суму 8212,56 грн.

Вважаючи протиправною вказану вимогу в частині пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.9, 2.10, 2.11, 2.15, 2.16, 2.17, 2.19, 2.20, 2.22, 2.25, 2.28, 2.29, 2.32, 2.33, 2.34, 2.35, 2.36, 2.37 позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в вимозі може бути зазначено про відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі Закон №2939-XII) визначено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. №310, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 вказаного Положення Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме, зокрема, вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до підпункту 15, 21 пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного та місцевого бюджетів, та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір в установленому законодавством порядку, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Разом з тим, як вбачається з пунктів 2.36 та 2.37 вимоги, в останніх запропоновано позивачу провести нарахування та виплатити працівникам кошти на загальну суму 2766,10 грн, оскільки Тернопільською філією за лютий 2014 року ненараховано заробітної плати працівникам на суму 505,00 грн та ненараховано компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 2261,10 грн, що призвело до недоотримання працівниками грошових коштів; відкорегувати в обліку нараховані суми заробітної плати працівникам - сумісникам Львівської філії у відповідності до законодавства, оскільки їм нараховано заробітну плату та єдиний соціальний внесок, які невиплачені, на загальну суму 8212,56 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не наділяє органи державного фінансового контролю повноваженнями щодо перевірки правильності нарахування заробітної плати та дотримання законодавства про працю.

Тому, оскільки зазначені пункти вимоги не пов'язані з відшкодуванням збитків та пред'явлені поза межами повноважень органу державного фінансового контролю, колегія суддів вважає, що останні є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови в частині вимог про визнання протиправною та скасування спірної вимоги щодо зобов'язання провести донарахування та виплатити працівникам Тернопільської філії кошти на загальну суму 2766,10 грн та зобов'язання відкорегувати в обліку нараховані суми заробітної плати працівникам - сумісникам Львівської філії у відповідності до законодавства порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в інший частині вимог ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2016 року в частині відмовлених позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві від 06.08.2015 №26-10-14-14/8045 щодо зобов'язання провести донарахування та виплатити працівникам Тернопільської філії кошти на загальну суму 2766,10 грн та зобов'язання відкорегувати в обліку нараховані суми заробітної плати працівникам - сумісникам Львівської філії у відповідності до законодавства та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в м. Києві від 06.08.2015 №26-10-14-14/8045 в частині зобов'язання провести донарахування та виплатити працівникам Тернопільської філії кошти на загальну суму 2766,10 грн. та зобов'язання відкорегувати в обліку нараховані суми заробітної плати працівникам - сумісникам Львівської філії у відповідності до законодавства.

В іншій частини постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 27.04.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.