Справа № 804/807/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 р. Справа № 804/807/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в якому позивач просить скасувати постанову начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 від 22.12.2015 року, виконавче провадження № 43096161 винесену за наслідками проведеної перевірки виконавчого провадження № 43096161.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22 грудня 2015 року начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 здійснено перевірку виконавчого провадження №43096161 за результатами якої винесено постанову, відповідно до якої скасовано акт державного виконавця від 07.05.2015 року, який було складено при примусовому виконанні виконавчого листа № 2а/0470/5007/12 виданого 25.03.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про знесення самочинно збудованої ОСОБА_2 споруди за адресою: АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов'язаних зі знесенням об'єкта за її рахунок закінчити. З винесеною постановою начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 позивач не погоджується та вважає такою, що винесена з порушенням норм законодавства України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, просив суд здійснити розгляд справи за відсутністю представника.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 23.04.2014 року надійшов виконавчий документ виконавчий лист №2а/0470/5007/12 виданий 25.03.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про «Знести самочинно збудовані ОСОБА_2 споруди за адресою: АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов'язаних зі знесенням об'єкта, за її рахунок».
Державним виконавцем 25.04.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
07.05.2014 року з метою перевірки виконання рішення суду державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та при присутності сторін виконавчого провадження було встановлено, що боржником рішення суду виконано фактично про що складено відповідний акт, який підписано сторонами виконавчого провадження.
У той же день 07.05.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду та виконавчий документ направлено до суду.
29.07.2015 року на адресу відділу надійшла вимога прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська, якою зазначено, що у результаті перевірки виконання рішення №2а/0470/5007/12 виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом встановлено, що вимоги виконавчого документу виконані не в повному обсязі.
15.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі 2а/0470/5007/12 від 25.03.2014 року виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
В подальшому, в судовому порядку постанова від 15.09.2014 року скасована.
29.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а/0470/5007/12.
02.10.2015 року в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2а/0470/5007/12 державним виконавцем в присутності Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду ДАБІ у Дніпропетровській області Гордієвича І.Л. та боржника ОСОБА_2 Спеціаліст ДАБІ у Дніпропетровській області за допомогою наявних на момент перевірки документів визначив, що рішення суду боржником виконано не повному обсязі, а саме не демонтовано плиту перекриття між технічним підпір`ям та першим поверхом та фундамент прибудови, який розташований збоку дев'ятиповерхового будинку по АДРЕСА_1 про що державним виконавцем складено акт від 02.10.2015 року.
22 грудня 2015 року начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 здійснено перевірку виконавчого провадження № 43096161 за результатами якої винесено постанову, у якій зазначено, що перевірку виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а/0470/5007/12 виданого 25.03.2014 року закінчити та скасувати акт державного виконавця від 07.05.2015 року, який було складено при примусовому виконанні виконавчого листа №2а/0470/5007/12.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, згідно зі ч. 1ст. 83 Закону, здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.
Згідно зі п.1.4 р.1 Інструкції організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції.
Частиною другою статті 83 Закону закріплено право начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Положення п.10.2 р.10 Інструкції організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 закріплюють, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.
За результатами перевірки виконавчого провадження виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження, у якій зазначаються: а) підстави перевірки цього виконавчого провадження; б) строки проведення перевірки; в) у мотивувальній частині - реквізити виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює виконання, опис дій державного виконавця або документ виконавчого провадження, які визнаються незаконними, та посилання на норму Закону з обґрунтуванням незаконності відповідних дій (документа); г) у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, особа, яку зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; ґ) строк виконання даної постанови; д) коло осіб, яким надсилаються копії постанови, та порядок оскарження постанови; е) інша необхідна інформація.
Таким чином, оскаржувана постанова від 22 грудня 2015 року, винесена за наслідками проведеної перевірки виконавчого провадження № 43096161 містить підстави її здійснення, зміст проведених державним виконавцем виконавчих дій, з наданням їм правової оцінки, як це передбачено чинним законодавством.
На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивач в розумінні приписів ст. 71 ч. 1 КАС України не надав належних доказів на обгрунтування своїх позовних вимог щодо оскаржуваної постанови, а відтак, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Таким чином, в даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, дотримав вимоги закону у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому винесена постанова є правомірною, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова