Справа № 816/303/16
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/303/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання -Шулик Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Зубарєвої С.В., Дінець Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення №19 від 26.02.2016 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, зобов'язання документувати посвідкою на постійне проживання в Україні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення є безпідставним та необгрунтованим, оскільки прийнято за відсутності передбачених законом підстав для скасування рішення про надання дозволу на імміграцію. Вказував на те, що з дати надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання не виникло нових обставин, передбачених ст. 12 Закону України "Про імміграцію", які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що підставою для отримання дозволу на імміграцію позивача визначене перебування у близьких родинних відносинах з громадянином України - повнорідним братом позивача - ОСОБА_4, який на час звернення та винесення рішення про надання дозволу на імміграцію позивачу не був громадянином України. Пояснював, що оскільки дозвіл на імміграцію, який є підставою для видачі посвідки на постійне проживання в Україні, видано позивачу з порушенням вимог ст. 4 Закону України "Про імміграцію", відповідач правомірно в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, прийняв рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Заслухавши позивача та представників відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.12.2007 громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_4 було документовано посвідкою на постійне проживання в України №639/2007 безстроково.

Підставою для надання дозволу на імміграцію в Україну вказаному громадянину слугувало перебування у близьких родинних відносинах з громадянином України - повнорідним братом позивача - ОСОБА_4 (а.с. 81).

23 грудня 2015 року позивач звернувся до Управління ДМС України в Полтавській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку (а.с. 71).

Рішенням Управління ДМС України в Полтавській області від 29.12.2015 позивачу відмовлено у видачі посвідки на постійне проживання, з огляду на те, що дозвіл на імміграцію в Україну (посвідка про постійне проживання) іноземцю надано безпідставно (а.с. 83)

За результатами розгляду заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання в Україні, 26.02.2016 Управління ДМС України в Полтавській області винесено рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну (а.с. 91 зі звороту).

Разом з тим, позивач вважає, що відповідно до положень Закону України "Про імміграцію" не виникло нових обставин, які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію в Україну, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4, суд виходить з наступного.

Стаття 26 Конституції України гарантує, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України "Про імміграцію".

Відповідно до ст. 1 вищенаведеного Закону, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про імміграцію", правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, визначено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251

З матеріалів справи вбачається, що для отримання посвідки на постійне проживання ОСОБА_4 у 2007 році надано усі необхідні документи, будь-яких зауважень у міграційної служби під час оформлення посвідки позивача на постійне проживання від 14.12.2007 №639/2007 не виникло.

Строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 - і 45 - річного віку згідно ст. 9 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1 - 4 і 6 пункту 15 цього Порядку (п. 16 Порядку).

Пунктом 12 Порядку №251 визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Пунктом 15 Порядку встановлено перелік документів для оформлення та обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцями та особою без громадянства 25- і 45-річного віку, а саме: 1) заява, зразок якої встановлюється МВС; 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 3) посвідка, що підлягає обміну; 4) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 5) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

Підстави для скасування дозволу на імміграцію передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Так, відповідно до вказаної статті, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

З наведеної норми вбачається, що, окрім чітко визначених підстав для скасування дозволу на імміграцію, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", можуть бути й інші випадки для скасування дозволу, однак такі випадки повинні бути визначені виключно Законами України.

Отже, аналіз зазначеного положення Закону, дає можливість прийти до висновку, що п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" є відсилочною нормою, а саме при посиланні на нього має бути також зазначена норма іншого закону, яка передбачає інші підстави для скасування дозволу на імміграцію, крім тих, що наведені у ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Разом з тим, у спірному рішенні про скасування дозволу на еміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_4 не зазначено на підставі яких саме Законів України позивачу було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну.

Як видно з матеріалів справи, підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_4 слугувало те, що дозвіл на імміграцію в Україну (посвідка про постійне проживання) іноземцю надано безпідставно, оскільки дозвіл на імміграцію позивачу видано на підставі перебування у близьких родинних відносинах з громадянином України - повнорідним братом позивача - ОСОБА_4, який на час звернення та винесення рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію не був громадянином України.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_4, повнорідний брат позивача, до громадянства України прийнятий Указом Президента України від 13.08.2007 №705/2007.

Паспорт громадянина України ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 оформлено на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України від 27.08.2007 №5420/07 та видано 19.09.2007 Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області.

03.08.2007 начальником ВГІРФО УМВС України в Полтавській області затверджено висновок про надання громадянину Азербайджану ОСОБА_4 дозволу на імміграцію в Україну (а.с.65).

07.12.2007, на підставі вказаного висновку, відповідачем ОСОБА_4 видано дозвіл НОМЕР_2 на імміграцію в Україну (а.с.66).

Матеріалами справи підтверджено, що при наданні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні відповідач підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну не виявив та у відповідності до Закону України "Про імміграцію" надав позивачу посвідку на постійне проживання в Україні від 14.12.2007 №639/2007 безстроково.

Таким чином, дозвіл на імміграцію був наданий позивачу у 2007 році при відсутності будь-яких протиправних дій з його сторони та з урахуванням перебування у близьких родинних відносинах з громадянином України - повнорідним братом позивача - ОСОБА_4

Відповідачем не надано, а судом не встановлено, що за визначений проміжок часу з'явилися обставини, які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію.

З'ясувавши обставини спірних правовідносин і перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд прийшов до висновку, що суб'єктом владних повноважень не наведено жодних правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_4.

З огляду на викладене, рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 26.02.2016 року №19 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 03.08.2007 громадянину Азербайджану ОСОБА_4, є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, Управлінням ДМС України в Полтавській області безпідставно не здійснило обмін посвідки позивача на постійне проживання в Україні, що свідчить про недотримання відповідачем вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 26.02.2016 року №19 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 03.08.2007 громадянину Азербайджану ОСОБА_4.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області документувати громадянина Азербайджану ОСОБА_4 посвідкою на постійне проживання в Україні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2016 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко