Справа № 826/2628/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м. Київ К/800/49096/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочан В.М.

Швець В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невжиття заходів стосовно внесення змін до статті 81 Кримінального кодексу України шляхом доповнення її змісту нормами про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі; зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії, наслідком яких буде доповнення статті 81 Кримінального кодексу України таким змістом: частину першу після слова «військовослужбовців» і коми до слів «умовно-дострокове» викласти в наступній редакції - «позбавлення волі або довічного позбавлення волі, застосовується»; частину другу після слова «покарання» до коми викласти в наступній редакції - «застосовується»; частину третю після слова «покарання» до слова «після» викласти в наступній редакції - «застосовується»; частину третю доповнити новим пунктом четвертим наступного змісту - « 4) не менше дванадцяти років покарання у виді довічного позбавлення волі».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував, що чинним Кримінальним кодексом України не передбачено умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, що призводить до нелюдського поводження та покарання, яке принижує гідність особи, порушення її особистих немайнових прав, а, відтак, порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Водночас, як вважає позивач, невжиття Кабінетом Міністрів України відповідних дій щодо внесення вищевказаних змін до Кримінального кодексу України позбавляє його можливості, як засудженого до довічного позбавлення волі, скористатися можливістю умовно-дострокового звільнення від відбування цього виду покарання.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про відсутність з боку Кабінету Міністрів України протиправної бездіяльності стосовно питання внесення змін до статті 81 Кримінального кодексу України, оскільки останній не наділений повноваженнями на внесення змін до законів України та не може підміняти функції органу законодавчої влади, яким є Верховна Рада України; також суди виходили із відсутності у Кабінету Міністрів України обов'язку по реалізації права законодавчої ініціативи щодо внесення вказаних змін до Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до принципу поділу державної влади в Україні (ст.6 Конституції України) Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень частин першої та третьої статті 113 Конституції України та частини першої статті 1, статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, що у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження (ч.1 ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

Водночас, колегія суддів зазначає, що зміни до Кримінального кодексу України, про необхідність внесення яких до статті 81 цього Кодексу стверджує позивач, вносяться виключно законами України, що приймаються Верховною Радою України.

Відповідно до статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України.

Згідно із статтею 89 Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" право законодавчої ініціативи реалізується суб'єктом законодавчої ініціативи шляхом внесення відповідного законопроекту до Верховної Ради України.

Таким чином, під час внесення законопроекту до законодавчого органу відповідно до встановленої процедури реалізується право, тобто забезпечена законом міра можливої поведінки визначених суб'єктів, у тому числі Кабінету Міністрів України.

При цьому, як вірно встановлено судами, Програмою діяльності Кабінету Міністрів України та Стратегії сталого розвитку "Україна - 2020" у 2015 році, затвердженою розпорядженням Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. N 213-р та схваленою Постановою Верховної Ради України від 11.12.2014 № 26, не передбачено реформування кримінального законодавства в частині пом'якшення умов звільнення осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, в тому числі внесення змін до статті 81 Кримінального кодексу України, що свідчить про відсутність обставин покладення у 2015 році на Кабінет Міністрів України обов'язку по розробці та ініціюванню відповідних змін до кримінального законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.