Справа № 338/413/16-а
Суддя: Битківський Л.М.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/413/16-а

27 квітня 2016 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську рядового поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Івано-Франківську ОСОБА_2, в якому поставив питання про визнання протиправною та скасування постанови інспектора від 01 квітня 2016 року, якою він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що, рухаючись 01 квітня 2016 року близько 13 год. власним автомобілем марки "Daewoo Lanos", р.н.з. АТ 3907 АК в с.Крихівці по вул. Крихівецькій, був зупинений працівниками поліції, що рухались на патрульному автомобілі, і після перевірки його документів інспектор Іроденко Ю.С. пред'явив претензії з приводу нібито допущеного порушення правил проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора. З інкримінованим порушенням він не погоджувався, оскільки обставини, про які стверджував інспектор, не відповідали фактичним. Дійсно, рухаючись з м.Івано-Франкіська в напрямку смт.Богородчани, він проїжджав два світлофори, що розміщені поблизу церкви у с.Крихівці. Перший світлофор він проїхав на зелене світло. Відносно другого світлофора, який розташований на відстані близько 50 м від першого, то вже в момент його проїзду побачив, що світло на ньому змінилось з зеленого на жовте. Однак зупиняти автомобіль посеред пішохідного переходу, застосовуючи екстрене гальмування, було недоцільно, а тому він завершив проїзд, не створюючи небезпеки в русі для жодного з учасників дорожнього руху, діючи відповідно до п.8.11. ПДР. Жодного умислу на порушення правил дорожнього руху у нього не було і не могло виникати, оскільки паралельно з ним у правій смузі рухався патрульний автомобіль, а тому допускати очевидне порушення правил було не логічно. Під час оформлення постанови на місці інспектор не взяв до уваги його пояснень, не склав протоколу про порушення правил дорожнього руху, в якому він міг би викласти свої пояснення власноручно. Таким чином він фактично був позбавлений можливості доводити свою позицію. Просив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності визнати протиправною та скасувати.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.7 КУпАП, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

У ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з постановою інспектора Іроденка Ю.С. від 01 квітня 2016 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, тобто за те, що, керуючи автомобілем марки "Daewoo Lanos", р.н.з. АТ 3907 АК, в с.Крихівці по вул. Крихівецькій проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора.

Разом з тим, вказана постанова не відповідає вимогам ст.283 КупАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Зазначена постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Адміністративна відповідальність та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден із цих доказів у винесеній інспектором Іроденко Ю.С. постанові немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому, відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак системний аналіз положень Кодексу, в т.ч. ч.5 ст.258 КУпАП, дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 грудня2010 року № 23-рп/2010.

Відповідно до пояснень позивача, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, хоча він заперечував свою вину у вчиненні такого, жодних доказів його вини при розгляді адміністративної справи не було наведено.

Виходячи з наведеного, постанову, винесену інспектором поліції ОСОБА_2, слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі ст.ст.7; 258; 293 КУпАП, керуючись ст.ст.159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську рядового поліції ОСОБА_2 від 01 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк через суд першої інстанції.

Суддя