Справа № 826/25392/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної екологічної інспекції у місті Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Стейт ОІЛ”

про

тимчасову заборону робіт

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державна екологічна інспекція у місті Києві (далі по тексту – позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Стейт ОІЛ” (далі по тексту – відповідач, ТОВ “Стейт ОІЛ”), в якому просить тимчасово заборонити ТОВ “Стейт ОІЛ” виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викиду без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, висновку державної експертизи за місцем здійснення господарської діяльності: місто Київ, проспект Маяковського, 54/1.

В судове засідання 02 лютого 2016 року позивач не прибув, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник відповідач до суду також не прибув, у зв’язку із чим, на підставі частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття сторін, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Державною екологічною інспекцією у місті Києві проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних ресурсів щодо поводження з відходами та незабезпечення хімічними речовинами ТОВ “Стейт ОІЛ”, за результатами якої складено відповідний акт від 02 вересня 2015 року №09/113 (далі по тексту – акт перевірки 1).

За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем вимог законодавства, зокрема:

- абзацу другого частини першої статті 10, частини п’ятої статті 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря” - ТОВ “Стейт ОІЛ” за адресою: проспект Маяковського, 54/1, місто Київ, здійснює свою діяльність в частині експлуатації автозаправного комплексу “БРСМ” без Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

- пункт “а” частини першої статті 32, частини четвертої статті 33 Закону України “Про відходи”; частини другої статті 55 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” – на момент перевірки, дозвіл, ліміт на утворення та розміщення відходів не надано;

- статей 17, 27, 32, 33, Закону України “Про відходи”; статті 55 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”; статті 1 Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”; постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року №1217; постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1998 року №1360; - інвентаризація джерел утворення відходів не проведена, показник загального утворення відходів (Пзув) не розрахований;

- пункту “в” статті 17 Закону України “Про відходи” – склад і властивості відходів, що утворюються, ступінь їх небезпечності для навколишнього середовища не визначені та не погоджені;

- статті 39 Закону України “Про екологічну експертизу”; статті 29 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”; Перелік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №554 – висновок державної екологічної експертизи не наданий.

За результатами проведеної перевірки, на підставі статей 15, 202, 35 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, статті 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” позивачем винесено припис від 02 вересня 2015 року №04/44 про усунення зазначених порушень.

28 жовтня 2015 року Державною екологічною інспекцією у місті Києві проведено повторну перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних ресурсів щодо поводження з відходами та незабезпечення хімічними речовинами ТОВ “Стейт ОІЛ”, за результатами якої складено відповідний акт №09/204 (далі по тексту – акт перевірки 2).

За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем частини восьмої статті 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” - ТОВ “Стейт ОІЛ” за адресою: проспект Маяковського, 54/1, місто Київ, не в повному обсязі виконало припис від 02 вересня 2015 року №09/44, а саме: не надало Декларацію про утворення відходів затвердженню належним чином, Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, звіт про інвентаризацію стаціонарних джерел викидів на підприємстві, та не надало висновок державної екологічної експертизи.

Позивач зазначає про наявність порушення ТОВ “Стейт ОІЛ” щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних ресурсів щодо поводження з відходами та незабезпечення хімічними речовинами та зазначає про необхідність тимчасово заборонити виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викиду.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив відсутність підстав для тимчасового зупинення робіт.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов’язки та відповідальність суб’єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.

Частиною четвертою статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачено, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

Згідно абзацу першого частини п’ятої статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Частина сьома статті 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” визначає, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п’яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб’єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

З наведених норм Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” слідує, що орган державного нагляду (контролю) має право звертатись до адміністративного суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення виробництва, реалізації продукції, виконання робіт або надання послуг; застосування інших заходів реагування передбачає зовсім інший порядок дій органу державного нагляду (контролю), а саме – складення розпорядчих документи щодо усунення виявлених порушень та у випадках передбачених законом, звернення до адміністративного суду із позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб’єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, правовий статус якої визначено у Положенні про Державну екологічну інспекцію України, затвердженому Указом Президента України 13 квітня 2011 року №454/2011 (далі по тексту - Положення).

Відповідно до пункту 4 Положення Державна екологічна інспекція України зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема про екологічну та радіаційну безпеку; законодавства про охорону атмосферного повітря щодо: виконання запланованих і затверджених загальнодержавних, галузевих або регіональних природоохоронних програм; наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин; забезпечення безперебійної ефективної роботи і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря; додержання екологічних показників нафтопродуктів (бензину автомобільного та дизельного палива), які реалізуються шляхом оптової та роздрібної торгівлі суб'єктами господарювання; порядку здійснення діяльності, спрямованої на штучні зміни стану атмосфери і атмосферних явищ у господарських цілях; надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, визначення видів і обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря; законодавства про поводження з відходами щодо: дотримання вимог виданих дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами; дотримання вимог виданих лімітів на утворення та розміщення відходів; складання і ведення реєстру об’єктів утворення відходів та реєстру місць видалення відходів; перевезення небезпечних відходів територією України та транскордонних перевезень відходів; збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення, захоронення відходів; ведення первинного обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, подання відповідної статистичної звітності в установленому порядку та паспортизації таких відходів; виконання вимог нормативно-технічної та технологічної документації, погодженої в установленому порядку, при виробництві продукції (крім дослідних зразків) з відходів чи з їх використанням; недопущення змішування та захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія; дотримання правил і режиму експлуатації установок, виробництв з оброблення та утилізації відходів; дотримання правил зберігання, транспортування, знешкодження, ліквідації, захоронення пестицидів і агрохімікатів, токсичних хімічних речовин, небезпечних речовин; додержання вимог екологічної безпеки при транспортуванні, зберіганні, використанні, знешкодженні й похованні хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних речовин і відходів; своєчасності й повноти виконання заходів щодо захисту земель від засмічення відходами; законодавства щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Відповідно до пункту 6 Положення, Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: одержувати інформацію, документи і матеріали від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб; проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов’язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва); розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред’являти претензії; приймати рішення про обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об’єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, за винятком суб’єктів підприємницької діяльності (інвесторів), що провадять свою діяльність відповідно до законодавства про угоди щодо розподілу продукції.

З урахування викладених норм вбачається, що Державна екологічна інспекція у місті Києві, виявивши порушенням в частині дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних ресурсів щодо поводження з відходами та незабезпечення хімічними речовинами під час перевірки ТОВ “Стейт ОІЛ” повинна була прийняти розпорядження про заборону виконання робіт та звернутись до адміністративного суду із позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до ТОВ “Стейт ОІЛ” заходів реагування, передбачених розпорядженням про заборону виконання робіт у порядку, встановленому статтею 1836 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 1836 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано особливості провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб’єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Так, відповідно до частини першої статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб’єктами владних повноважень заходів реагування на виявлені під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності порушення вимог законодавства у разі, якщо необхідність такого підтвердження передбачена законом, здійснюється на підставі адміністративного позову суб'єкта владних повноважень, яким ужито відповідних заходів реагування.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем не дотримано порядок застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, оскільки останній звернувся з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, а не з позовом щодо обґрунтованості вжиття органом державного нагляду (контролю) заходів реагування, як того вимагають норми Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” та Кодексу адміністративного судочинства України.

Норми пункту 5 частини першої статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі якої позивачем подано даний адміністративний позов, чітко встановлюють можливість застосування судом заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) лише у разі, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням. Таким чином, до повноважень позивача відноситься застосування таких заходів, а суд у таких відносинах може лише підтвердити обґрунтованість вжиття цих заходів.

Отже, суд приходить до висновку про неможливість застосування заходів реагування у вигляді тимчасової заборони виконання робіт у судовому порядку.

Щодо наявності підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, у зв’язку з пропущенням 15-денного строку звернення, Окружний адміністративний суд міста Києва керується наступним.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 1832 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб’єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень.

Однак, враховуючи, що під час розгляду справи, судом встановлено, що адміністративний позов Державної екологічної інспекції у місті Києві подано з порушенням вимог Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” та Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в порядку пункту 5 частини першої статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, замість належного, згідно статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає про необхідність відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через його необґрунтованість.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною екологічною інспекцією у місті Києві не доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній екологічній інспекції у місті Києві відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко