Справа № 826/23367/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 квітня 2016 року 14:19 № 826/23367/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Шереметьєвої Т.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія»
доміжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - центрального офісу з обслуговування великих платників
провизнання протиправними та скасування вимоги від 14.08.2015 №Ю-ЗУ та рішення від 14.08.2015 №

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 квітня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування вимоги від 14.08.2015 №Ю-ЗУ та рішення від 14.08.2015 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки про заниження товариством з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» податку на доходи фізичних осіб, які покладені в основу оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2015 №Ю-ЗУ та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.08.2015 №, спростовані частково під час адміністративного (досудового) оскарження податкового повідомлення-рішення (про донарахування податку на доходи фізичних осіб), а в іншій частині - під час судового оскарження останнього.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про обґрунтованість оскаржуваних рішень, прийнятих у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв'язку з виявленим під час перевірки порушенням в частині визначення позивачем бази оподаткування доходів фізичних осіб, як податковим агентом, як наслідок заниження єдиного внеску, що підлягав сплаті до бюджету.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у місті Ужгороді головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області проведено планову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2013, на підставі чого складено акт від 10.07.2015 №1239/07-01-22/33064160.

За результатами вказаної перевірки встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» положень частин першої та другої статті 6, частини першої пунктів 1, 7 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на підставі чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 67 951,55 грн., у тому числі за ставкою 37,26% у сумі 61 806,94 грн. та за ставкою 3,6% у сумі 6 144,61 грн.

На підставі викладеного, міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - центральним офісом з обслуговування великих платників сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2015 №Ю-ЗУ, якою від товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» вимагається сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 67 951,55 грн., а також прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.08.2015 №, яким до товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» застосовано штрафні санкції у розмірі 33 975,83 грн.

Вважаючи вказані вимогу та рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є: роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

При цьому, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

У силу частин другої та третьої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина десята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Крім того, у відповідності до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, зокрема, накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вбачається зі змісту акту від 10.07.2015 №1239/07-01-22/33064160, підставою для прийняття оскаржуваних рішень слугували висновки контролюючого органу про те, що товариством з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» у порушення підпункту 164.2.17 «б» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України здійснено перерахування коштів суб'єктам господарювання - товариству з обмеженою відповідальністю «Фішка», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, товариству з обмеженою відповідальністю ПХ Кейтеринг та товариству з обмеженою відповідальністю «Форум Краси» - за надання послуг по організації та обслуговуванню комплексними обідами працівників підприємства на загальну суму 147 586,00 грн., згідно з актами виконаних робіт без утримання податку на доходи фізичних осіб. Також, перевіркою встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» у порушення підпункту 164.2.17 «б» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не включило до загального місячного оподаткованого доходу платника податку використані кошти працівника підприємства ОСОБА_2 (які не віднесені на витрати) на купівлю продуктів харчування для працівників підприємства, згідно з авансовими звітами, на загальну суму 23 097,58 грн.

Водночас, рішенням головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 16.10.2015 №2088/10/07-16-10-04-44 про результати розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» на податкове повідомлення-рішення від 07.08.2015 №, прийнятого на підставі висновків акту від 10.07.2015 №1239/07-01-22/33064160, останнє скасовано в частині 3 339,89 грн. податку на доходи фізичних осіб та 2 373,71 грн. штрафних санкцій, оскільки перевіркою не враховано, що придбані продукти харчування (згідно авансових звітів) на суму 23 097, 58 грн., водій товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» ОСОБА_2 використав не для особистого харчування, внаслідок чого перевіркою безпідставно зроблено висновок про те, що кошти в сумі 23 097,58 грн. є додатковим благом працівника товариства ОСОБА_2

Крім того, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 у справі №876/1822/16 податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 № визнано протиправним та скасовано з посиланням на те, що за відсутності об'єктивної можливості визначити кількість спожитих продуктів кожним працівником, їх не персоніфікований характер, оплата позивачем вартості харчування в обідній час не є їх персональним додатковим благом та не може розглядатись як об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відтак, судом зазначено, що наведені обставини вказують на відсутність в діях товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» порушень вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до статті 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. З конституційною нормою кореспондуються приписи статей 7, 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є, зокрема, обов'язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Під час судового розгляду справи №826/23367/15 судом встановлено, що судовим рішенням в адміністративній справі Львівського апеляційного адміністративного суду №876/1822/16, яке набрало законної сили, встановлено протиправність висновків контролюючого органу за актом перевірки від 10.07.2015 №1239/07-01-22/33064160 щодо заниження товариством з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» бази оподаткування доходів фізичних осіб в частині невключення до загального оподатковуваного доходу працівника додаткового блага у вигляді харчування, а також те, що саме на підставі цих висновків відповідачем здійснено донарахування позивачеві єдиного соціального внеску та штрафних санкцій, як заниженої бази оподаткування.

Таким чином, з урахуванням скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2015 №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» донараховано зобов'язання з податку на доходи на фізичних осіб за висновком акту від 10.07.2015 №1239/07-01-22/33064160, враховуючи також рішення головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 16.10.2015 №2088/10/07-16-10-04-44, а також беручи до уваги похідний характер нарахування у зв'язку з цим єдиного внеску та застосування штрафних санкцій оскаржуваними рішеннями, суд дійшов до висновку про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2015 №Ю-ЗУ та рішення про застосування штрафних санкцій від 14.08.2015 №.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, керуючись статтями 69-71, 72, 158-163, 167, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - центрального офісу з обслуговування великих платників про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2015 №Ю-ЗУ.

Визнати протиправним та скасувати рішення міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - центрального офісу з обслуговування великих платників про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно нарахованого єдиного внеску від 14.08.2015 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.