Справа № 473/4656/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2016 р. м. Київ К/800/17058/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області здійснити перерахунок пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 03 квітня 2014 року, та провести відповідні виплати, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях позивач просила залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 07 травня 2002 року позивач звернулась до Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладів охорони здоров'я.

На підставі зазначеної заяви позивачу нарахована пенсія за вислугу років.

В зв'язку з виходом на роботу, яке відбулось 14 травня 2002 року, виплату пенсії припинено та повернуто трудову книжку позивачу.

Впродовж 2002-2013 років позивач працювала старшим фельдшером швидкої медичної допомоги пункту постійного базування м. Вознесенська, у зв'язку з чим пенсію не отримувала.

07 серпня 2013 року після досягнення пенсійного віку позивач звернулася до Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком. До заяви додано всі необхідні для призначення зазначеного виду пенсії документи.

Для призначення вказаного вище виду пенсії Управлінням ПФУ враховано заробітну плату відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто за період, починаючи з 01 липня 2000 року по 30 червня 2013 року. При розрахунку пенсії за вислугу років відповідач застосував показник середньомісячного заробітку за 2007 рік (1197,91 грн.).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо застосування показника середньомісячного заробітку за 2007 рік, позивач заявила цей позов, оскільки вважає, що має право на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010-2012 роки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивача було переведено з одного виду пенсії на інший, з огляду на це відповідачем правомірно застосовано показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2007 рік, оскільки вперше призначення пенсії позивачу відбулося у 2002 році.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, тому позов задовольнив.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками апеляційного суду.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

За Законом України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У частині 1 статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Судами встановлено, що при призначенні пенсії позивачу був застосований показник середньої заробітної, який згодом осучаснений на показник середньої заробітної плати за 2007 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення».

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за період 2010-2012 років.

За таких обставин суд апеляційної інстанцій допустив порушення у застосуванні норм матеріального права, скасував законне рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим скаргу відповідача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: