Справа № 817/354/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/354/16

07 квітня 2016 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області
про визнання протиправною бездіяльність відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Рівненській області (далі - УДАІ УМВС України у Рівненській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області (далі - УМВС України у Рівненській області) про визнання протиправною бездіяльність УДАІ УМВС України у Рівненській області щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, зобов'язання сплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 16 108,95грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 036,44 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що в день звільнення з позивачем не проведений повний розрахунок. А саме, не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, оскільки ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за пунктом 63 "б" (через хворобу). Крім того, відповідачем безпідставно не виплачено компенсацію за невикористану відпустку. На звернення позивача, УДАІ УМВС України у Рівненській області видало довідку, де зазначається, що виплата буде здійснена в межах кошторисних призначень після їх затвердження Департаментом ДАІ МВС. Проте розрахунок з позивачем по даний час не проведено. З цих підстав, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною бездіяльність УДАІ УМВС України у Рівненській області щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку та стягнути невиплачену заборгованість. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник УДАІ УМВС України у Рівненській області в судове засідання не прибув, ставлення до позову не висловив, про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Натомість, УМВС України у Рівненській області проти позову не заперечив та визнав наявність заборгованості УДАІ УМВС України у Рівненській області з виплати одноразової грошової допомоги на суму 16 108,95 грн. та компенсації. Просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника УМВС України у Рівненській області.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, на основі наявних у справі доказів.

Розглянувши адміністративний позов, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 № 350 о/с старшого прапорщика міліції ОСОБА_1, інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарного посту №3 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, при УМВС України в Рівненській області, було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за пунктом 63 "6" (через хворобу), згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.6).

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 10 років 05 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні складає 10 років 07 місяці 25 днів. Також в наказі зазначається про виплату компенсації за 29 календарних днів невикористаної відпустки за 2015 рік.

Виданою довідкою ОСОБА_1 УДАІ УМВС України у Рівненській області від 02.03.2016 стверджено, що нарахування та виплата вихідної допомоги в сумі 16 108,95грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 2 036,44 грн. буде здійснена в межах кошторисних призначень після затвердження Департаментом ДАІ МВС(а.с.7).

Крім того, в поясненнях УМВС України у Рівненській області наголосило, що проти заявленого позову не заперечує в редакції стягнення допомоги та компенсації, оскільки заборгованість за УДАІ УМВС України у Рівненській області дійсно рахується, що також підтверджується долученою довідкою про неотримання одноразової грошової допомоги при звільненні станом на 01.03.2016.

Оскільки до цього часу кошти позивачу не повернуто, він звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.10 Постанови КМУ від 29.07.1991 № 114, якою затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення від 29.07.1991 № 114) передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно із п.63 «6» Положення від 29.07.1991 № 114, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Форми та розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ регламентовано Постановою КМУ від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова від 07.11.2007 №1294), та Постановою КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членами їхніх сімей" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова від 17.07.1992 № 393).

Відповідно до п.1 Постанова від 07.11.2007 №1294, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Постанова від 07.11.2007 №1294, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наказом МВС України №499 від 31.12.2007 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499 від 31.12.2007).

Згідно з п.10 Постанови від 17.07.1992 № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Оскільки, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за пунктом 63 "6" (через хворобу), то йому належить до виплати одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Разом з тим, Положенням від 29.07.1991 № 114 встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Так, в наказі про звільнення ОСОБА_1 зазначається про виплату компенсації за 29 календарних днів невикористаної відпустки за 2015 рік. Факт наявності заборгованості по компенсації за невикористану відпустку також не заперечується УМВС України у Рівненській області.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання сплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 16 108,95грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 036,44 грн.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність УДАІ УМВС України у Рівненській області щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, суд вважає, що у її задоволенні необхідно відмовити.

Пунктом 1.6 Інструкції №499 від 31.12.2007 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Суду слід наголосити, що УМВС України у Рівненській області визнав наявність заборгованості УДАІ УМВС України у Рівненській області з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на суму 16 108,95 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 2 036,44 грн.

Однак, за відсутності належного фінансування, що підтверджується листом від 19.02.2016 №35/9-20, УДАІ УМВС України у Рівненській області не зміг здійснив повний розрахунок із ОСОБА_1, а тому заборгованість обліковується, а відтак суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, частково надав суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і частково довів правомірності та обґрунтованості дій. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження в ході судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області сплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 16 108 (шістнадцять тисяч сто вісім) грн. 95 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 036(дві тисячі тридцять шість) грн. 44коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.