Справа № 809/318/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. №809/318/16

11 год. 20 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю представника позивача Воришко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСВУД" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

30.03.2016 року Тисменицька об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач, Тисменицька ОДПІ) звернулася з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСВУД" (далі - відповідач, ТОВ "ТІСВУД") про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення чинного законодавства, не погашено податковий борг в сумі 40 523 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідач, всупереч вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», не сплатиа до бюджету штрафні санкції та пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 40 523 грн. Оскільки, заборгованість станом на день розгляду справи не погашена, просить стягнути її в судовому порядку.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, поштове відправлення із повісткою, направлене відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулося до суду без вручення в зв'язку із відсутністю підприємства за даною адресою. В такому випадку у відповідності до положень ч.4 ст.33 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, вважається, що судовий виклик вручений ТзОВ "ТІСВУД" належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38ПКУ).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (надалі - Закон №185/94-ВР), із змінами та доповненнями, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно статті 4 цього ж Закону порушення резидентами строків, передбачених статтею 1 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки.

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недоотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1, 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1, 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Нормами частини 5 статті 4 Закону № 185/94-ВР передбачено, що державні податкові інспекції вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати пеню, передбачену цією статтею.

Статтею 6 Закону встановлено, що строки, зазначені в статтях 1, 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Наказу Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001 року № 110 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби», із змінами внесеними Наказом ДПА від 23.03.2002 року за № 98, органам державної податкової служби надано право застосовувати до підприємств, установ, організацій і громадян штрафні та фінансові санкції у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІСВУД" (ідентифікаційний код в ) 02.02.2012 року зареєстроване як юридична особа за адресою: вул. Височана, буд. 17, корп. Б, м. Тисмениця Івано-Франківської обл., 77400, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.02.2012 року за №417215 та довідкою від 06.02.2012 року за №469271 (а.с. 6, 8).

06.02.2012 року відповідач взятий на облік як платник податків в органах державної податкової служби за №1416 (а.с. 7).

В грудні 2012 року податковим органом проведена перевірка відповідача з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 02.02.2012 року по 30.11.2012 року, за результатами якої складено акт від 09.01.2013 року за №2/22-5/38026465 (а.с. 9-21).

На підставі вказаного акту прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.01.2013 року за №№ та , якими відповідачу визначені податкові зобов'язання зі сплати штрафних санкцій та пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі відповідно 40 353 грн. та 170 грн. (а.с. 22).

За наслідками судового розгляду суд погоджується з правомірністю стягнення з позивача вищевказаного податкового боргу з огляду на нижчевикладене.

У відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Згідно п.56.18 ст.56 ПКУ при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року, в задоволенні позову ТзОВ "ТІСВУД" до Тисменицької міжрайонної ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень №№ та від 14.01.2013 року відмовлено (а.с. 24-26).

За таких обставин, у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, грошові зобов'язання по сплаті пені за порушення строків зарахування виручки резидентів в іноземній валюті є узгодженими.

Таким чином, борг відповідача перед бюджетом за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності складає 40 523 грн.

Оскільки, податкові зобов'язання відповідачем сплачені не були, Тисменицька ОДПІ, на виконання вимог податкового законодавства виставила податкову вимогу форми «Ю» від 11.06.2015 року за №470-23 на суму 40 353 грн. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії корінця податкової вимоги, остання отримана представником відповідача 11.06.2015 року, однак виконана не була (а.с. 23).

У відповідності до вимог пункту 36.1 статті 36 Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Кодексу у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В судовому засіданні встановлено, що податковий борг відповідача перед бюджетом становить 40 523 грн., що свідчать досліджені судом розрахунки штрафних санкцій та пені і довідка від 29.03.2016 року за №874/10/09-13-17/114 (а.с. 18-19, 27).

Згідно пункту 59.5 статті 59 Кодексу у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 95.2 статті 95 Кодексу передбачено, що стягнення коштів платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний зв'язок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості, заявленої до стягнення. Наявність податкового боргу відповідача підтверджується витягом з облікової картки платника податків, довідкою про борг, податковими вимогами та іншими письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів сплати заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, яка є предметом спору в даній справі.

Згідно п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги(п.95.2 ст.95 ПКУ).

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, Податкового кодексу України, Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», керуючись ст. ст. 158 -163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСВУД" в банках та за рахунок готівки, що належить відповідачу, в дохід Державного бюджету України податковий борг в сумі 40 523 (сорок тисяч п'ятсот двадцять три) грн.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова в повному обсязі складена 04.05.2016 року.