Справа № 318/2132/14-а (2а/318/97/14)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ К/800/58188/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області, третя особа: Енергодарська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо оподаткування з 1 липня 2014 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язати утриматися від вчинення дій щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, доплатити йому незаконно утриману суму з 1 липня 2014 року.

Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо оподаткування з 1 липня 2014 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_4 Зобов'язано відповідача утриматися від вчинення дій щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_4, та доплатити йому незаконно утриману суму з 1 липня 2014 року

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятої ним постанови та залишення в силі постанови суду першої інстанції, яка ухвалена відповідно до закону та скасована помилково.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що судді, які перебувають у відставці та отримують довічне грошове утримання, за жодних обставин не можуть бути позбавлені права на його утримання, оскільки відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та, ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, виходив з правомірності дій Управління ПФУ щодо утримання податку з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки таке утримання позивача перевищує десять тисяч гривень на місяць.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Судами встановлено, що 14 лютого 2011 року ОСОБА_4 звільнено з посад судді Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, у зв'язку з виходом у відставку.

16 липня 2014 року Управління ПФУ листом повідомило ОСОБА_4, що на виконання положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України», у зв'язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України проведено оподаткування його грошового утримання з 1 липня 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» Податковий кодекс України доповнений новим підпунктом 164.2.19 такого змісту: «164.2.19. суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати».

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» указані зміни набрали чинності з 1 липня 2014 року.

Отже, з 1 липня 2014 року підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», якими були внесені зміни до статті 164 Податкового кодексу України нечинними у встановленому законом порядку не визнавалися, а рішення про визнання їх такими, що не відповідають Конституції України, Конституційним Судом України не приймалося.

Оскільки щомісячне довічне грошове утримання позивача, перевищує десять тисяч гривень на місяць, частина перевищення є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а Управління ПФУ набуває статусу податкового агента, то його дії щодо утримання податку є правомірними.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв'язку з тим, що касаційна скарга не містить доводів, котрі спростовують правильність висновків апеляційного суду, зміст оскарженого рішення також не дає підстав для висновку, що апеляційним судом порушено норми матеріального чи процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до частини першої статті 224 КАС України, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак