Справа № 2361/11/2070
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків

"09" листопада 2011 р. № 2а- 2361/11/2070
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шляхова О.М.,

за участі секретаря - Беззубко А.О.,

за участі: представника позивача -Військового прокурора Харківського гарнізону - Волик О.Г., (посвідчення №743 від 14.07.2009р.),

представника позивача - Міністерства оборони України та третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова - Сумцової Н.В.( довіреність №220/653/д від 28.12.2010р.),

представника третьої особи - Данилевського дослідного державного лісгоспу Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України - Ломаки І.А. (довіреність б/н від 01.06.2011р.),

представника третьої особи - Харківської гарнізонної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України - Мамаєва С.Г. (довіреність б/н від 15.04.2010р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство оборони України до Виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, треті особи на стороні відповідача - Данилівський дослідний державний лісгосп, Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Військовий прокурор Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство оборони України з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Русько-лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, треті особи на стороні відповідача - Данилівський дослідний державний лісгосп, Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України про скасування рішення, в якому просить суд скасувати рішення Виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 23 від 09 березня 2004 року, визнати свідоцтво про право власності на нежитловий об"єкт за виробничо-комерційним підприємством "Діана" спортивного товариства військових мисливців та рибалок ЗС України від 25 березня 2004 року недійсним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.11р. закрито провадження в частині вимог про визнання свідоцтва про право власності на нежитловий об"єкт за виробничо-комерційним підприємством "Діана" спортивного товариства військових мисливців та рибалок ЗС України від 25 березня 2004 року недійсним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.11р. поновлено строк звернення до суду по даній справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач - Військовий прокурор Харківського гарнізону - зазначив наступне, що рішення виконавчого комітету Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 23 про право власності на нежитлове приміщення, яке належить виробничо -комерційному підприємству "Діана" є неправомірним, оскільки дане приміщення увійшло до складу військового містечка № 255 , управління та розпорядження, якого закріплено за Міністерством оборони України . Оскільки Міністерство оборони України не давало дозвіл на передачу нерухомого майна вказаного військового містечка, позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник позивача - Міністерства оборони України та третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова , у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування представника Військового прокурора Харківського гарнізону та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду не надав.

Представник третьої особи - Данилевського дослідного державного лісгоспу Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що підстав для задоволення позову не має .

Представник третьої особи - Харківської гарнізонної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки він є громадською організацією та є правонаступником Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України. Третьою особою зазначено, що спірне майно увійшло до складу його товариства, а потім правомірно було передано ТОВ "Діана". Також третя особа посилалась на рішення Господарського суду, які винесені по аналогічним справам, які долучені до матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та заперечення проти нього, пояснення представників сторін, встановив наступне

09.03.2004р. Головою Русько-Лозівської сільської ради виконавчого комітету прийнято Рішення № 23 про право власності на нежиле приміщення, яке належить виробничо - комерційному підприємству "Діана". Даним рішенням Русько-Лозівська сільська рада вирішила оформити право колективної власності на нежитлове приміщення, яке належить виробничо - комерційному підприємству "Діана" спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних сил України, яке знаходиться в с. Руська Лозова та підготувати БТІ Дергачівського району технічну документацію для видачі свідоцтва про право колективної власності на дане майно.

Позивачем зазначено, що він дізнався про дане рішення під час проведеної на виконання завдання Генеральної прокуратури України перевірки вимог законодавства про правовий режим майна у Збройних Силах України, а також обліку, використання та відчуження земель та нерухомого майна Харківською гарнізонною організацією Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Згідно з положеннями ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про прокуратуру`при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

25 березня 2004 року, на підставі зазначеного вище рішення, виробничо-комерційному підприємству «Діана`Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України видано свідоцтво про право власності на нерухомі об`єкти загальною площею 43,70 кв. м., а саме будинок 1956 (літера А1), літня кухня (літера Б), сарай (літера В), льох (літера Г), дизельна (літера Д) та вбиральня (літера Е). Вказане нерухоме майно знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці якій присвоєно адресу: с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, провулок Ольховий, 15.

Постановою Верховної ради України від 4.02.1994 року № 3943-XII, майну загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, розташованому на території України, надано статус загальнодержавної власності.

На виконання пункту 2 вищезгаданої Постанови Верховної Ради України, 13 січня 1995 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 18 «Про визначення органів управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», якою передбачено Міністерствам, зазначеним у додатку, прийняти до 15 січня 1995 року до сфери управління відповідне майно, з наступним повідомленням органів державної статистики, податкових і фінансових органів. Так, Міністерству оборони України приписано прийняти підприємства, організації та об`єкти колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, зокрема: мисливські і риболовецькі господарства, будинки мисливця-рибалки, туристичні бази, стрілецько-стендові комплекси та інші.

Товариство військових мисливців та рибалок ЗСУ з цього приводу звернулось до Вищого арбітражного суду України з позовною заявою про визнання вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України недійсною, але в задоволенні позову Товариству військових мисливців та рибалок ЗСУ за рішенням президії Вищого арбітражного суду України від 21.07.2000 року було відмовлено.

Судом встановлено, що відповідними структурними підрозділами Міністерства оборони України, на які покладено обов`язки обліку, закріплення і розподілу об`єктів нерухомості за військовими частинами, установами, організаціями Збройних Сил України, було видано низку наступних документів.

Так, начальником розквартирування військ і капітального будівництва Збройних Сил України начальником головного Управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України видано розпорядження № 12р від 25.10.2000 року, щодо проведення інвентаризації та прийому майна Товариства військових мисливців та рибалок. Начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України видано наказ № 137 від 31.10.2000 року «Про проведення інвентаризації та прийому майна Товариств військових мисливців та рибалок». На підставі наведених розпоряджень, у Міністерстві оборони України було проведено інвентаризацію майна Товариства військових мисливців та рибалок, зокрема розташованого на території Північного оперативного командування, що підтверджується розпорядженням заступника командувача військами Північного оперативного командування з будівництва та розквартирування військ начальника КЕУ Північного оперативного командування №53 від 14.08.2001 року.

Також наказами голови Центральної Ради товариства військових мисливців та рибалок України №80 та №81 від 27.10.2000 року головам регіональних та міських Рад, керівникам підприємств товариства військових мисливців та рибалок ЗСУ доручено провести інвентаризацію та передати майно і основні фонди до сфери управління Міністерства оборони України. Це підтверджується й Наказом голови спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону ЗСУ (куди входили Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців і рибалок ЗСУ та виробничо-комерційне підприємство «Діана») №92-0Д від 8.11.2000 року, що має аналогічний зміст.

З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно військового містечка № 255: їдальня для офіцерів і службовців (№2 за генеральним планом), будинок мисливця та рибалки (№1 за генеральним планом), вбиральня (№6 за генеральним планом), сховища для техніки (№№3,4 за генеральним планом), склад без опалення (№8 за генеральним планом), погріб (№5 за генеральним планом), електростанція (№7 за генеральним планом), вольєр (№9 за генеральним планом) було взято на облік квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова, що підтверджується індивідуальними картками обліку будівлі, які містяться в матеріалах справи. Також довідка №481 від 07.02.11р. підтверджує те, що будівлі та споруди військового містечка №255 перебувають на обліку КЕВ м. Харкова.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною (установою, організацією) Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Таким чином, вищезазначене майно з моменту взяття його на облік квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова набуло статусу військового майна.

Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України`визначено, що військові частини (установи, організації) Збройних Сил України, зобов`язані використовувати закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належить також нерухоме майно, зокрема будинки та споруди.

Управління військовим майном, згідно ст. 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», здійснюють відповідні органи державної виконавчої влади. При цьому, до компетенції Кабінету Міністрів України належить вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям. Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України, здійснює управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Рішення по відчуженню військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна, відповідно до вимог ст. 6 вищезазначеного закону, приймається виключно Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, процедура якого додатково визначається Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.08.2002 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що Міністерством оборони України не виносилось подання щодо відчуження або вилучення нерухомого майна військового містечка №255, як і Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про відчуження цього майна.

Таким чином, наведене нерухоме майно є військовим майном та повинно перебувати у державній власності .

Це підтверджується також рішенням Господарського суду м. Києва від 5.12.2002 року та постановою Верховного Суду України від 18.11.2003 року по господарській справі №18/375 за позовом Генеральної прокуратури України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України щодо зобов`язання відповідача провести інвентаризацію майна колишнього Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, оцінити вказане майно і передати позивачу, а саме - Міністерству оборони України. Наведеною постановою Верховного Суду України наголошено, що згідно чинного законодавства на Міністерство оборони України тимчасово, до законодавчого визначення суб`єктів права власності загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу СРСР, покладено повноваження управління спірним державним майном.

Згідно ст. 326 Цивільного Кодексу України у державній власності знаходиться майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами.

Стаття 321 Цивільного Кодексу України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на Голову Центральної ради як керівного органу Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України подано позов за не виконання рішення Господарського суду м. Києва від 5.12.2002 року та постанови Верховного Суду України від 18.11.2003 року , які набрали законної сили.

Судом також встановлено, що виробничо-комерційне підприємство «Діана`Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України у подальшому уклало договір купівлі - продажу від 15.04.2004р. з Данилівським дослідним державним лісгосп про передачу спірного у даній справі майна, яке є військовим майном та є власністю Держави. На даний момент Данилівський дослідний державний лісгосп не звертався до БТІ щодо видачі йому свідоцтва про право власності, що не заперечується сторонами по справі. З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що вищезазначеним майном на даний момент ніхто не користується.

Згідно наданої інформаційної довідки з Комунального підприємства технічної інвентарізації "Інвенрос" від 04.09.11р., яка міститься в матеріалах справи, нерухоме майно , яке знаходиться у с. Руська Лозова перебуває у власності виробничо-комерційного підприємства «Діана`Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України відповідно до свідоцтва про право власності від 25.03.2004р.(виданого на підставі оскаржуваного рішення).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців виробничо-комерційне підприємство «Діана`Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України припинено.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що нерухоме майно Товариства військових мисливців та рибалок ЗСУ повинно бути передано до сфери управління Міністерства оборони України, було порушено порядок набуття вищезазначеного майна виробничо-комерційним підприємством «Діана`спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону ЗС України, а тому рішення № 23 від 9 березня 2004 року «Про право власності на нежитлові приміщення, що належать виробничо-комерційному підприємству «Діана`є незаконним.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд відмічає, що відповідач не заперечував проти позову та взагалі не відреагував на нього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином відповідачем не доведено правомірність винесення спірного рішення Виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 23 від 09 березня 2004 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.8-4, 158-164, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство оборони України до Виконавчого комітету Русько-лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, треті особи на стороні відповідача - Данилівський дослідний державний лісгосп, Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України про скасування рішення задовольнити частково.

Скасувати рішення Виконавчого комітету Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 23 від 09 березня 2004 року.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2011 року.
Суддя Шляхова О.М.