Справа № 338/1087/15а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 876/8427/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2015 року в справі №338/1087/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, за період з 22 січня 1986 року по 11 лютого 1992 року. Просив також зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу з моменту її призначення - з січня 2012 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії за період з 03 січня 2012 року по 15 січня 2015 року включно залишено без розгляду.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2015 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до трудового стажу періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 22 січня 1986 року по 11 лютого 1992 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано- Франківської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 22 січня 1986 року по 11 лютого 1992 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців, і здійснити перерахунок призначеної пенсії з 16 січня 2015 року.

погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач - управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, який, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу, оскільки він не уклав строковий договір на роботу в районах Крайній Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а працював вахтово - експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

На підставі ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що працюючи в Івано-Франківському управлінні бурових робіт (УБР) машиністом тракторного крана, трактористом тракторного крана, вахтово-експедиційним методом направлявся на роботу: з 22 січня 1986 року по 01 січня 1990 року - в місцевість, прирівняну до районів Крайньої Півночі; з 02 січня 1990 року по 11 лютого 1992 року - в райони Крайньої Півночі.

Згідно з довідкою Прикарпатського УБР ПАТ «Укрнафта» № 10-937 від 03.06.2015 року режим роботи позивача вахтово-експедиційним методом охоплював 15 робочих днів у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі в місяць по 12 годин за добу + дні перельоту літаком і назад на відпочинок і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання з відпрацюванням місячної та річної норм робочого часу. За вказані періоди позивачу виплачувалися районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалася додаткова відпустка в кількості 12 днів за роботу у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та 18 днів за роботу в районах Крайньої Півночі.

Також у трудовій книжці позивача здійснена відмітка про його роботу в Івано-Франківському УБР вахтово-експедиційним методом у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі.

Предметом даного спору є правомірність пільгового обчислення страхового стажу позивача, оскільки він працював у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вирішуючи наведений спір щодо обчислення страхового стажу колегія суддів враховує, що згідно з п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991р.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945р. «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967р.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Підпунктом «д» п.5 цього Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до Положення «Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації робіт», затв. постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС і Мінохорони здоров'я СРСР № 794/33-82 від 31.12.1987р., вахтовий метод - це особлива форма організації робіт, яка ґрунтується на використанні трудових ресурсів поза місцями їх постійного проживання за умови, коли не може бути забезпечено щоденне повернення працівників до місця постійного проживання. Робота організовується по спеціальному режиму праці, як правило, при зведеному обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надається у місцях постійного проживання.

Працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом в райони Крайньої Півночі або прирівняні до них місцевості з інших районів країни, надаються пільги, передбачені ст.ст.1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з врахуванням змін та доповнень, внесених ст.ст.1 і 2 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (п.5.9 цього Положення).

Інші пільги у зв'язку із роботою в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, цим робітникам не надаються.

Таким чином, на працівників, які працювали вахтовим методом у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені п.п.1-4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а додаткові пільги, установлені п.5 цього Указу, зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Відтак, на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу, оскільки він не укладав строковий трудовий договір на роботу на Крайній Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а працював вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області) та в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів дійшла переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, та задоволенню не підлягає.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України по наведеній категорії справ, яка викладена в постанові від 27.10.2015р. у справі № 338/1079/14-а.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Скаржник у встановленому законом порядку довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Скасувати постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2015 року в справі №338/1087/15-а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст постанови складений 25.04.2016 року.