Справа № 804/14668/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/5523/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"

до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби

про визнання недійсним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року, позов задоволено, скасовано спірні рішення.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, з метою митного оформлення товару позивачем подано митну декларацію від 31 березня 2015 року № 110010000/2015/020436 разом з документами, необхідними для митного оформлення товарів. В вказаних деклараціях митна вартість товару визначена за основним методом – за ціною договору (контракту).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю, та встановлено розбіжності. З огляду на встановлені розбіжності Митниця запропонувала декларанту надати додаткові документи (за наявності).

Листом від 01 квітня 2015 року № 062Д/717 декларантом повідомлено про неможливість надання додаткових документів в термін визначений пунктом третім статті 53 Митного кодексу України та повідомлено, що документи будуть надані у встановлений законом термін відповідно до пункту восьмого статті 55 Митного кодексу України.

З огляду на ненадання декларантом витребуваних документів, митним органом прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару від 01 квітня 2015 року №110010000/2015/600309/1, відповідно до якого митну вартість скориговано за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ.

У зв’язку з нагальною потребою підприємства у поставленій продукції, зазначений товар випущено у вільний обіг за митною декларацією від 03 квітня 2015 року № 110010000/2015/020457 з митною вартістю визначеною митним органом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов’язковою, оскільки з цією обставиною закон пов’язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постановах Верховного суду України від 31 березня 2015 року у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 та від 02 червня 2015 року у справі 21-498а15.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що декларантом, надано усі документи, передбачені ч.9 ст. 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товарів та підтверджено всі складові їх митної вартості.

Доводи митного органу, вказані у касаційній скарзі, щодо наявних розбіжностей та не надання декларантом додаткових документів, що не дозволяло визначити митну вартість товарів за основним методом її визначення, обгрунтовано спростовано судами першої інстанції та апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед