Справа № 808/8554/15
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2016 р. м. Київ К/800/6531/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року

у справі № 808/8554/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Запоріжзв'язоксервіс»

до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «ГЮСС»

про визнання незаконною та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року приватне акціонерне товариство «Запоріжзв'язоксервіс» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду позовом до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Запорізьке відділення АМКУ), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ГЮСС» (далі - ТОВ ВКФ «ГЮСС»), про визнання незаконною та скасування вимоги від 27.10.2015 № 01-18/02-3052, винесеної під час розгляду звернення народного депутата України ОСОБА_2

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено повністю.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Запорізьке відділення АМКУ оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 09.06.2015 народний депутат України ОСОБА_2 звернулась до Голови Антимонопольного комітету України зі зверненням щодо проведення перевірки діяльності органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради та керівництва приватних компаній, а саме ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс» та ТОВ ВКФ «ГЮСС», на предмет дотримання законодавства України про захист економічної конкуренції.

На адресу Запорізького відділення АМКУ надійшло доручення голови Антимонопольного комітету України від 09.06.2015 № 1.1/483, яким вимагалось надати відповідні матеріали та пропозиції щодо викладеної у депутатському зверненні народного депутата України ОСОБА_2 інформації. 28.10.2015 ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс» отримало вимогу Запорізького відділення АМКУ від 27.10.2015 № 01-18/02-3052, відповідно до змісту якої від позивача вимагалось у двадцятиденний термін з дня отримання вимоги надати інформацію щодо своєї діяльності. Вказану інформацію вимагалось надати у зв'язку із розглядом звернення народного депутата України ОСОБА_2 щодо неправомірних дій ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс» та ТОВ ВКФ «ГЮСС» на ринку приймання платежів від фізичних осіб за житлово-комунальні послуги (з постачання холодної і гарячої води, водовідведення, централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, електроенергію, газопостачання тощо) на користь третіх осіб, на підставі статей 17, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що направлення вимоги до ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс» не є перевіркою, а є способом одержання необхідної інформації на виконання покладених на орган Антимонопольного комітету України обов'язків, зокрема, у цьому випадку, на виконання доручення голови Антимонопольного комітету України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні належні повноваження на формування вимоги від 27.10.2015 № 01-18/02-3052, оскільки народний депутат України ОСОБА_2 не є належним заявником у розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Положеннями статті 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення. Територіальне відділення Антимонопольного комітету України підконтрольне та підзвітне Антимонопольному комітету України.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України, зокрема, має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що з метою забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель, Антимонопольний комітет України або голова територіального відділення цього органу, наділені повноваженнями витребування від суб'єктів господарювання інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, за умови зокрема розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або в інших передбачених законом випадках.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат України є обраний відповідно до Закону України «Про вибори народних депутатів України» представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Закону народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань. Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Аналіз викладених норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що голова Антимонопольного комітету України під час забезпечення виконання покладених на цей орган завдань щодо контролю за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції наділений повноваженнями витребовувати від суб'єктів господарювання інформацію у ході розгляду заяв про відповідні порушення, зокрема із залученням для цього відповідних підпорядкованих йому територіальних підрозділів. Водночас, на думку колегії суддів, звернення народного депутата як представника українського народу, що містить посилання на порушення вимог законодавства про захист економічної конкуренції та яке потребує відповідної перевірки у межах компетенції Антимонопольного комітету України, є належною підставою витребовування від суб'єкта господарювання інформації з метою перевірки викладених у такому зверненні даних щодо порушення порядку здійснення діяльності.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову та незаконність вимоги відповідача 27.10.2015 № 01-18/02-3052 є помилковим.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги заслуговують на увагу, підтверджуються викладеними нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування рішення суду апеляційної інстанції і залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року в цій справі скасувати.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель