Справа № 804/383/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 р. Справа № 804/383/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГончарової Ірини Анатоліївни
при секретаріЄпіхіній Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ 2007» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ 2007» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та надав письмові заперечення з наступним обґрунтуванням. У ході перевірки встановлено, що ТОВ «САВ 2007» отримано податкові накладні від контрагентів без реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, що суперечить вимогам податкового законодавства. Крім того, податковим органом не виявлено належним чином складені первинні документи за договорами поставки, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, з урахуванням чого перевіряючі дійшли висновку про заниження ТОВ «САВ 2007» податку на прибуток та податку на додану вартість.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області згідно п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 13.05.2015 року №355 та направлень від 13.05.2015 року №331, №330, №332, №333 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ 2007» з питань правильності дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.03.2012 по 31.03.2015 року. За результатами перевірки складено акт перевірки від 03.06.2015 року №1899/2205/35201389, в якому встановлено порушення положень:
У обґрунтування зазначених порушень у акті перевірки відповідачем зазначено:
- на момент укладення договору перевезення вантажу від 01.02.2012 року, укладеного між ТОВ "Раквере" (нова назва ПП "Валга") та позивачем, договору укладеного між ТОВ "Матадор" та позивачем розрахункового рахунку в банку ПАТ "КБ "Аксіома" не існувало;
- операції між ПП "Сворог", ТОВ "С.Т.Б.", ТОВ "ПК "Віконні Системи", ТОВ "Ривс", ВО "Дніпротехніка" по ланцюгу постачання не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання таких видів робіт, послуг, постачання товарно-матеріальних цінностей або здійснення діяльності.
Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки податкове повідомлення-рішення приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкту оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.
Згідно з п.п.14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
В силу п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно з п.138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 185.1. ст.185 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
В силу п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку:
- з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні послуг, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного здійснення оплачених послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цих послуг.
Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:
а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
и) вид цивільно-правового договору;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України);
ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.
Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу валових витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Нормами статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Так, судом встановлено, що в перевіряємому періоді з 01.03.2012 року по 31.03.2015 року ТОВ «САВ 2007» здійснювало взаємовідносини з контрагентами-постачальниками ПП «Валга» (нова назва ТОВ «Раквере», ПП «Мускун», ПП «Сворог» (нова назва ТОВ «Малал», ТОВ Взлет-Ера» (нова назва ПП «Ветер - Шпаг»), ТОВ «С.Т.Б.», ТОВ «Транс Бизнес Лайн» (нова назва ПП «Трафік Дон»), ТОВ «ПК «Віконні системи» (нова назва ПП «Пагамент»), ТОВ «Ривг», ТОВ СУПР «Вектор-М (нова назва ПП «Аплікат»), ТОВ «Матадор», ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Альфа Бізнес Лімітед», ТОВ «Валіот Компані», ТОВ «Макро Трейд Ком» на підставі відповідних договорів поставки.
За період, що перевірявся, ТОВ «САВ 2007» здійснювало поставку товарів у наступних підприємств:
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ПП «Валга» (нова назва ТОВ «Раквере») від 01.02.2012 року №б/н, згідно умов якого замовник (ТОВ «САВ 2007») зобов'язується надати для перевезення вантаж, а перевізник прийняти їх на перевезення в об'ємі, на підставі письмових заявок в установленій формі (п.1.1).
На виконання умов договору ПП «Валга» виписані (оформлені):
- податкові накладні від 01.03.2012 року №122, від 02.02.2012 року №123, від 05.03.2012 року №124, від 06.03.2012 року №125, від 07.03.2012 року №126, від 12.03.2012 року №127, від 13.03.2012 року №128, від 14.03.2012 року №129, від 15.03.2012 року №130, від 16.03.2012 року №131, від 19.03.2012 року №132, від 20.03.2012 року №133, від 21.03.2012 року №134, від 22.03.2012 року №135, від 23.03.2012 року №508, від 26.03.2012 року №509, від 27.03.2012 року №510, від 28.03.2012 року №511, від 29.03.2012 року №512, від 30.03.2012 року №513, від 02.04.2012 року №164, від 03.04.2012 року №165, від 04.04.2012 року №166, від 05.04.2012 року №168, від 06.04.2012 року №169, від 09.04.2012 року №170, від 10.04.2012 року №171, від 11.04.2012 року №172, від 12.04.2012 року №173, від 13.04.2012 року №174, від 17.04.2012 року №175, від 18.04.2012 року №176, від 19.04.2012 року №177, від 20.04.2012 року №178, від 23.04.2012 року №179, від 24.04.2012 року №180, від 25.04.2012 року №422, від 26.04.2012 року №423, від 27.04.2012 року №424, від 28.04.2012 року №425, від 03.05.2012 року №169, від 04.05.2012 року №170, від 07.05.2012 року №171, від 08.05.012 року №172, від 10.05.2012 року №173, від 11.05.2012 року №174, від 14.05.2012 року №175, від 15.05.2012 року №176, від 16.05.2012 року №177, від 17.05.2012 року №178, від 18.05.2012 року №179, від 21.05.2012 року №180, від 22.05.2012 року №181, від 23.05.2012 року №269, від 24.05.2012 року №270, від 25.05.2012 року №271, від 26.05.2012 року №272, від 28.05.2012 року №273, від 29.05.2012 року №274, від 30.05.2012 року №275, від 31.05.2012 року №276, від 01.06.2012 року №290, від 05.06.2012 року №291, від 06.06.2012 року №292, від 07.06.2012 року №293, від 08.06.2012 року №294, від 11.06.2012 року №295, від 12.06.2012 року №296, від 13.06.2012 року №297, від 14.06.2012 року №298, від 15.06.2012 року №299, від 16.06.2012 року №300, від 18.06.2012 року №301, від 19.06.2012 року №302, від 20.06.2012 року №303, від 21.06.2012 року №304, від 22.06.2012 року №305, від 23.06.2012 року №306, від 25.06.2012 року №307, від 26.06.2012 року №308, від 27.06.2012 року №309, від 29.06.2012 №310, від 30.06.2012 року №311, від 02.07.2012 року №431, від 03.07.2012 року №432, від 04.07.2012 року №433, від 05.07.2012 року №434, від 06.07.2012 року №435, від 07.07.2012 року №436, від 09.07.2012 року №437, від 10.07.2012 року №438, від 11.07.2012 року №439, від 12.07.2012 року №440, від 13.07.2012 року №441, від 14.07.2012 року №442, від 16.07.2012 року №443, від 17.07.2012 року №444, від 18.07.2012 року №445, від 19.07.2012 року №446, від 20.07.2012 року №447, від 21.07.2012 року №448, від 23.07.2012 року №449, від 24.07.2012 року №450 та №451, від 25.07.2012 року №452, від 26.07.2012 року №453, від 27.07.2012 року №454, від 28.07.2012 року №455, від 30.07.2012 року №456, від 31.07.2012 року №457, від 01.08.2012 року №449, від 02.08.2012 року №450, від 03.08.2012 року №451, від 04.08.2012 року №452, від 06.08.2012 року №453, від 07.08.2012 року №454, від 08.08.2012 року №455, від 09.08.2012 року №456, від 10.08.2012 року №457, від 11.08.2012 року №458, від 13.08.2012 року №459, від 14.08.2012 року №460, від 15.08.2012 року №461, від 16.08.2012 року №462, від 17.08.2012 року №463, від 18.08.2012 року №464, від 20.08.2012 року №465, від 21.08.2012 року №466, від 22.08.2012 року №467, від 23.08.2012 року №468, від 25.08.2012 року №469, від 27.08.2012 року №470, від 28.08.2012 року №471, від 29.08.2012 року №472, від 30.08.2012 року №473, від 31.08.2012 року №474, від 01.09.2012 року №571, від 03.09.2012 року №572, від 04.09.2012 року №573, від 05.09.2012 року №574, від 06.09.2012 року №575, від 07.09.2012 року №576, від 08.09.2012 року №577, від 10.09.2012 року №578, від 11.09.2012 року №579, від 12.09.2012 року №580, від 13.09.2012 року №581, від 14.09.2012 року №582, від 15.09.2012 року №583, від 17.09.2012 року №584, від 18.09.2012 року №585, від 19.09.2012 року №586, від 20.09.2012 року №587, від 21.09.2012 року №588, від 22.09.2012 року №589, від 24.09.2012 року №590, від 25.09.2012 року №591, від 26.09.2012 року №592, від 27.09.2012 року №593, від 28.09.2012 року №594, від 29.09.2012 року №595, від 01.10.2012 року №729, від 02.10.2012 року №730, від 03.10.2012 року №731, від 04.10.2012 року №732, від 05.10.2012 року №733, від 06.10.2012 року №734, від 08.10.2012 року №735, від 09.10.2012 року №736, від 10.10.2012 року №737, від 11.10.2012 року №738, від 12.10.2012 року №739, від 13.10.2012 року №740, від 15.10.2012 року №741, від 16.10.2012 року №742, від 17.10.2012 року №743, від 18.10.2012 року №744, від 19.10.2012 року №745, від 20.10.2012 року №746, від 22.10.2012 року №747, від 23.10.2012 року №748, від 24.10.2012 року №749, від 25.10.2012 року №750, від 26.10.2012 року №751 та №752, від 27.10.2012 року №753, від 29.10.2012 року №754, від 30.10.2012 року №755, від 31.10.2012 року №756, від 01.11.2012 року №1254, від 02.11.2012 року №1255, від 03.11.2012 року №1256, від 05.11.2012 року №1257, від 06.11.2012 року №1258, 07.11.2012 року №1259, від 08.11.2012 року №1260, від 09.11.2012 року №1261, від 10.11.2012 року №1262, від 12.11.2012 року №1263, від 13.11.2012 року №1264, від 14.11.2012 року №1265, від 15.11.2012 року №1266, від 16.11.2012 року №1267, від 17.11.2012 року №1268, від 19.11.2012 року №1269, від 20.11.2012 року №1270, від 21.11.2012 року №1271, від 22.11.2012 року №1272, від 23.11.2012 року №1273, від 24.11.2012 року №1274, від 26.11.2012 року №1275, від 27.11.2012 року №1276, від 28.11.2012 року №1277, від 29.11.2012 року №1278, від 03.12.2012 року №2089, від 05.12.2012 року №2091, від 06.12.2012 року №2093, від 07.12.2012 року №2095, від 08.12.2012 року №2097, від 10.12.2012 року №2099, від 11.12.2012 року №2101, від 12.12.2012 року №2103, від 13.12.2012 року №2105, від 14.12.2012 року №2107, від 17.12.2012 року №2107, від 18.12.2012 року №2109, від 19.12.2012 року №2111, від 20.12.2012 року №2113, від 21.12.2012 року №2115, від 24.12.2012 року №2117, від 25.12.2012 року №2119, від 26.12.2012 року №2121, від 27.12.2012 року №2123, від 28.12.2012 року №2127, від 17.01.2013 року №269, від 18.01.2013 року №270, від 20.01.2013 року №271, від 19.01.2013 року №272, від 21.01.2013 року №273, від 22.01.2013 року №274, від 25.01.2013 року №275, від 31.01.2013 року №276;
Згідно пояснень позивача даний договір перевезення вантажу був укладений в межах ст. 6 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Крім того, згідно договору перевезення вантажу від 01.02.2012 року було здійснено перевезення, первинні документи вказують на виконання положень договору, доказів відсутності перевезення відповідачем до суду не надано. Позивач також пояснив, що проплата могла бути здійснена і після укладення договору перечення. Згідно положень ст.204 даного кодексу діє презумпція правомірності правочину.
Таким чином, факт відкриття розрахункових рахунків після укладення договору перевезення не може підтверджувати нереальність проведення фінансово-господарських операцій.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ПП «Мускун» від 02.06.2014 року №206. Даний договір визначає взаємовідносини, які виникають між замовником та виконавцем при плануванні рахунків та здійсненні доставки вантажів автомобілями. Згідно п.1.2 договору експедитор зобов'язується виконати транспортну перевозку по маршруту, вказаному в разовій транспортній заявці замовника, яка може бути отримана по факсу та має юридичну силу на рівні з оригіналом, залучаючи для цих цілей автотранспорт третьої сторони, а замовник прийняти та сплатити перевезення в порядку, передбаченим цим договором (п.1.2).
На виконання умов договору ПП «Мускун» виписані (оформлені) такі первинні документи:
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ПП «Сворог» (нова назва ТОВ «Малал») від 01.11.2012 року №011112, згідно умов якого виконавець (ПП «Сворог») зобов'язується по дорученню замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати послуги (п.1.1). Згідно п.1.3 прийняття робіт здійснюється відповідно до умов технічного завдання.
На виконання умов договору ПП «Сворог» виписані (оформлені) такі первинні документи:
- податкові накладні від 05.11.2012 року №149, від 10.11.2012 року №150, від 15.11.2012 року №151;
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ «Взлет-Ера» (нова назва ПП «Ватер-Шпаг») від 01.02.2013 року №0102, згідно умов якого виконавець (ТОВ «Взлет-Ера») зобов'язується по дорученню замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати послуги (п.1.1). Згідно п.1.3 прийняття робіт здійснюється відповідно до умов технічного завдання замовника та по акту виконаних робіт.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ «С.Т.Б.» від 02.03.2012 року №020312, згідно умов якого виконавець (ТОВ ТОВ «С.Т.Б.» ) зобов'язується по дорученню замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати послуги (п.1.1). Згідно п.1.3 прийняття робіт здійснюється відповідно до умов технічного завдання.
На виконання умов договору ТОВ «С.Т.Б.» виписані (оформлені) такі первинні документи:
- податкові накладні від 09.04.2012 року №31, від 21.03.2012 року №52, від 20.04.2012 року №87, від 30.05.2012 року №144, від 08.05.2012 року №26, від 11.06.2012 року №131, №52 від 16.07.2012 року №8.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ «Транс Бизнес Лайн» (нова назва ПП «Трафік Дон») від 01.10.2012 року №011012, згідно умов якого виконавець (ТОВ «Транс Бизнес Лайн») зобов'язується по дорученню замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати послуги (п.1.1). Згідно п.1.3 прийняття робіт здійснюється відповідно до умов технічного завдання.
На виконання умов договору ТОВ «С.Т.Б.» виписані (оформлені) акт здачі-прийняття робіт від 31.10.2012 року на загальну суму, податкова накладна від 31.10.2012 року №367.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ «ПК «Віконні Системи» ( нова назва ПП «Пагамент») від 14.05.2012 року №1405, згідно умов якого виконавець (ТОВ «ПК «Віконні Системи») здійснює послуги сортування будівельних відходів по групам, відповідно вимогам цього договору (п.1.1). Згідно п.1.2 замовник сплачує послуги виконавця у відповідності з тарифами встановленими цим договором (п.1.2).
На виконання умов договору ТОВ «ПК «Віконні Системи» виписані (оформлені) такі первинні документи:
- податкові накладні від 23.05.2012 року №151, від 24.05.2012 року №152, від 25.05.2012 року №153, від 26.05.2012 року №154, від 28.05.2012 року №155, від 29.05.2012 року №156, від 30.05.2012 року №157, від 31.05.2012 року №158.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ «Ривс» від 01.08.2012 року №0108, згідно умов якого виконавець (ТОВ «Ривс») зобов'язується по дорученню замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати послуги (п.1.1). Згідно п.1.3 прийняття робіт здійснюється відповідно до умов технічного завдання.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ СУПР «Вектор-М» (нова назва ПП «Апплікат» від 09.09.2012 року №0309, згідно умов якого виконавець (ТОВ СУПР «Вектор-М») зобов'язується по дорученню замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати роботи (п.1.1).
На виконання умов договору СУПР «Вектор-М» виписані (оформлені) такі первинні документи:
- податкові накладні від 10.09.2012 року №215, від 13.09.2012 року №216, від 20.09.2012 року №217, від 25.09.2012 року №218, від 28.09.2012 року №219, від 30.09.2012 року №220, №221, від 10.10.2012 року №288, від 17.10.2012 року №289, від 20.10.2012 року №290, від 27.10.2012 року №291, від 31.10.2012 року №292, №293, від 10.12.2012 року №1477, від 20.12.2012 року №1478, від 21.12.2012 року №1479, від 28.12.2012 року №1480.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ТОВ «Матадор» від 01.02.2012 року №010212, згідно умов якого замовник (ТОВ «САВ 2007») зобов'язується надати для перевезення вантажі, а перевізник ТОВ «Матадор» прийняти їх на перевезення в об'ємі, на підставі письмових заявок в установленій формі (п.1.1). Згідно п. 1.2 загальна сума транспортних послуг згідно договору є загальна сума транспортних послуг, наданих на підставі підписаних актів виконаних робіт у термін дії цього договору.
На виконання умов договору СУПР «Вектор-М» виписані (оформлені) такі первинні документи:
- податкові накладні від 09.06.2012 року №119, від 11.06.2012 року №120, від 12.06.2012 року №121, від 15.06.2012 року №122, від 20.06.2012 року №123, від 22.06.2012 року №124, від 23.06.2012 року №125, від 24.06.2012 року №126, від 30.06.2012 року №127.
Згідно пояснень позивача даний договір перевезення вантажу був укладений в межах ст. 6 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Крім того, згідно договору перевезення вантажу від 01.02.2012 року було здійснено перевезення, первинні документи вказують на виконання положень договору, доказів відсутності перевезення відповідачем до суду не надано. Позивач також пояснив, що проплата могла бути здійснена і після укладення договору перечення. Згідно положень ст.204 даного кодексу діє презумпція правомірності правочину.
Таким чином, факт відкриття розрахункових рахунків після укладення договору перевезення не може підтверджувати нереальність проведення фінансово-господарських операцій.
ТОВ «САВ 2007» укладено договір з ВО «Дніпротехніка» від 01.06.2013 року №601, згідно умов виконавець (ВО «Дніпротехніка») зобов'язується за дорученням замовника (ТОВ «САВ 2007») виконати роботи (п.1.1).
На виконання умов договору ВО «Дніпротехніка» виписані (оформлені) такі первинні документи:
- податкові накладні від 10.06.2013 року №103, від 14.06.2013 року №141, від 17.06.2013 року №176, від 18.06.2013 року №180, від 26.06.2013 року №264, від 27.06.2013 року №273, №274, №275, №276, від 31.07.2013 року №943.
Відповідно до ст. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Всі податкові та видаткові накладні були складені сторонами у відповідності вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять такі обов'язкові реквізити, як: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис.
Досліджені у судовому процесі первинні бухгалтерські документи не містять дефектів форми, змісту або походження первинних і розрахункових документів, які, в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Отже, оглянуті у судовому засіданні вищезазначені первинні документи позивача та контрагентів відповідають вище переліченим вимогам, містять необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
З матеріалів справи встановлено, що первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, які надані ним в підтвердження формування валових витрат відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», виписані підприємством, яке станом на момент спірних правовідносин є платником ПДВ, що не заперечується відповідачем, під час здійснення господарських операцій перебувало на обліку в органах ДПІ. Доказів зворотного судовим розглядом справи не встановлено і актом перевірки не заперечується та не спростовано.
Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування валових витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання формування валових витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Судом також встановлено, що ДПІ в Кіровському районі в акті перевірки посилається на акти перевірки, а саме:
Акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.01.2013 року №86/224/38113458 про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПП «Трафік Дон».
Акт перевірки ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки» від 04.12.2013 року №456/16-01-22-08/32257266.
Акт перевірки невиїзної документальної перевірки ТОВ «ВК «Віконні Системи» від 21.12.12 №7212/224/33972398 щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за лютий, березень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за січень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ПВП «Форест» за червень 2011 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.
Акт невиїзної документальної перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ТОВ «Ривс» від 21.12.12 №7211/224/34914473 щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, ТОВ «Будівництво та реконструкція» за листопад 2011 року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ПВП «Форест» за червень 2011 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.
Акт невиїзної документальної перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ТОВ «Матадор» від 21.12.12 №7200/224/31820299 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з контрагентами ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011 року, ПВП «Форест» за червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року.
З матеріалів справи вбачається, що податковим органом в акті перевірки від 03.06.2015 року №1899/2205/35201389 встановлено формування податкового кредиту від контрагентів по податкових накладних, в яких сума податку на додану вартість не перевищує 10 000,00 грн., а отже відповідач дійшов висновку, що податкові накладні були виписані постачальниками з метою приховування номенклатури поставлених товарів (послуг).
З цього приводу, суд зазначає, що позивачем формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з ПДВ здійснювалось лише шляхом підтвердження належними первинними документами, а отже реальність господарських операцій з вищезазначеними контрагентами є підтвердженою.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» від 20.07.2010 року за № 1112/11/13-10 процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. Встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у цьому листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
На підставі викладеного, суд вважає, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області не довела належними засобами доказування, що господарські операції між позивачем та контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків.
У матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним правочинів, укладених між позивачем та контрагентами. Крім того, докази щодо порушення кримінальних справ проти посадових осіб підприємства-контрагента позивача або наявність таких, що набрали законної сили вироків суду в акті перевірки відсутні. Не надавались такі докази і під час судового розгляду справи.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач виконав вимоги чинного законодавства України і правомірно на підставі даних бухгалтерського обліку (первинних бухгалтерських документів) відобразив у даних податкового обліку операції із контрагентами: ПП «Валга» (нова назва ТОВ «Раквере», ПП «Мускун», ПП « Сворог» (нова назва ТОВ «Малал», ТОВ Взлет-Ера» (нова назва ПП «Ветер - Шпаг»), ТОВ «С.Т.Б.», ТОВ «Транс Бизнес Лайн» (нова назва ПП «Трафік Дон»), ТОВ «ПК «Віконні системи» (нова назва ПП «Пагамент»), ТОВ «Ривг», ТОВ СУПР «Вектор-М (нова назва ПП «Аплікат»), ТОВ «Матадор», ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Альфа Бізнес Лімітед», ТОВ «Валіот Компані», ТОВ «Макро Трейд Ком».
Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).
Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Враховуючи вищенаведені обставини та зазначені норми законодавства, суд вважає, що позивачем у даній справі було правомірно сформовано податкове зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість за період з 01.03.2012 року по 31.03.2015 рік, що перевірявся із врахуванням господарських операцій з контрагентами.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ 2007" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений протягом п'яти днів .

Суддя І.А. Гончарова