Справа № 817/2714/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Справа № 817/2714/15

20 квітня 2016 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гломба Ю.О., за участю секретаря судового засідання Янчар О.П., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державної фінансової інспекції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 природний парк "Дермансько-Острозький",
доОСОБА_6
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Державної фінансової інспекції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаНаціональний природний парк "Дермансько-Острозький", до ОСОБА_6 про стягнення коштів в сумі 928200,00грн.

В ході судового розгляду представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що орган фінансового контролю позбавлений права звертатися до суду, в порядку адміністративного судочинства, з позовом про стягнення коштів з непідконтрольної установи, тобто до третіх осіб.

У судовому засіданні представники позивача заперечили проти закриття провадження у справі, оскільки орган фінансового контролю не є стороною цивільно-правових відносин та суб'єктом господарювання, а тому не може бути позивачем в порядку цивільного чи господарського судочинства. Крім того, для пред'явлення позову в порядку адміністративного судочинства щодо стягнення коштів, Законом України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 №2939-XII (далі - Закон №2939-XII) не визначено чітко до якої саме організації такий позов пред'являється, до підконтрольної чи ні.

У судовому засіданні представник третьої особи, вирішення заявленого представником відповідача клопотання щодо закриття провадження віддала на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити з огляду на наступне.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 3 статті 6 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п.5 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 2 Закону №2939-XII визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За вимогами пункту 4 Положення про ОСОБА_7 фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі - Положення №499/2011), Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно зі ст.10 Закону №2939-XII, органу державного фінансового контрою надано право: пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п.13).

Частиною 2 статті 15 Закону №2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно до п.6 Положення №499/2011, ОСОБА_7 фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету, за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності, та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Таким чином, нормами Закону №2939-XII та Положення №499/2011 не передбачено право органу державного фінансового контролю на звернення до суду з позовом про стягнення коштів до непідконтрольних йому установ, тобто до третіх осіб.

У даній справі органом державного фінансового контролю заявлено позовні вимоги про стягнення коштів до фізичної особи - ОСОБА_6, владних управлінських функцій відносно відповідача ОСОБА_7 фінансова інспекція в Рівненській області не здійснює, а тому, позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки предметом спору є стягнення з відповідача коштів, отриманих за договором купівлі-продажу приміщень будівлі, битовок від 31.10.2012, то законом встановлено інший порядок вирішення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, здійснюються за правилами цивільного судочинства.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 26.05.2015 у справі №21-330а1 та з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 30.03.2016 у справі №К/800/34057/15 (№2а-11250/10/1570).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гломб Ю.О.