Справа № 826/27412/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2016 року 08:30 № 826/27412/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА»
до Енергетичної митниці ДФС України
про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» (надалі - позивач або ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА») з позовом до Енергетичної митниці ДФС України (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.10.2015 № 903060000/2015/000206/1, № 903060000/2015/000207/1, № 903060000/2015/000208/1 і № 903060000/2015/000210/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 09.10.2015 № 903060000/2015/000206/1, № 903060000/2015/000207/1, № 903060000/2015/000208/1 і № 903060000/2015/000210/1 є необґрунтованими, протиправними та такими, що прийняті в порушення вимог Митного кодексу України. На думку позивача ним при митному оформленні були надані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, подані документи не містять розбіжностей, а також містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені в текстах його заперечень проти позову від 17.03.2016 № 28-70-10-8/60 та додаткових поясненнях від 04.04.2016 № 28-70-10-8/74.

05.04.2016 в судовому засіданні за згодою представників сторін, керуючись ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 15.06.2015 між компанією «EMINENT ENERGY UK LIMITED» (Великобританія) та ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» був укладений контракт на поставку № 3 (далі - контракт, а.с. 14 - 25), за умовами якого продавець (нерезидент) продає, а покупець (позивач) придбаває продукцію нафтопереробки. Згідно п. 1 зазначеного контракту асортимент, кількість, ціна, період поставки, умови поставки та оплати товару, базис поставки, якість товару узгоджуються сторонами в цьому контракті та/або в додатках та/або додаткових угодах до цього контракту. Кількість товару у місяць поставки узгоджується сторонами в додатках та/або додаткових угодах до цього контракту, а також шляхом обміну листами або імейлами.

Також, положеннями ст.ст. 2, 5, 6 даного контракту визначено, що заводом виробником є ТОВ «Лукойл-Волгограднефтепереработка», країна походження товару - Російська Федерація. Умови поставки товару узгоджуються сторонами у додатках та/або додаткових угодах до цього контракту. Товар постачається залізничним транспортом на умовах поставки, узгоджених сторонами в додатках та/або додаткових угодах до цього контракту. Поставка товару здійснюється на умовах DAP (у відповідності до Інкотермс 2010) на територію України для подальшого митного оформлення.

Окремо, в ст. 9 зазначеного контракту сторонами передбачено, що датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок продавця, що вказаний в цьому контракті. Інвойси продавця, направлені покупцем факсом або електронною поштою, вважаються дійсними до моменту обміну на оригінали та підлягають оплаті. Оплата можлива до митного оформлення товару на території України. При цьому, ціна (формула розрахунку ціни) і конкретні умови оплати визначаються сторонами у відповідності з додатками та/або додатковими угодами, що являються невід'ємною частиною цього контракту.

В подальшому сторони підписали додаткову угоду № 4 від 28.08.2015 (а.с. 26 - 36), за умовами якої визначили, що в межах контракту товар постачається на умовах DAP Російсько-Український кордон російська прикордонна станція на кордоні - Соловей (експ.) чи станція узгоджена додатково, в обсязі до 2 000 метричних тон в опціоні продавця у вересні 2015 року. Засобами транспортування визначені залізничні цистерни. Порядок визначення дат поставки та відвантаження товару описаний в ст. 2 цієї додаткової угоди, а порядок оплати - в ст. 7 зазначеної додаткової угоди.

Крім того, п. 6.1 - 6.3 ст. 6 додаткової угоди визначено, що ціна товару розраховується на підставі ціни, зазначеної в п. 6.2, і кількості, зафіксованої в залізничній накладній. При цьому попередня вартість товару, який постачається за цією додатковою угодою, складає 1 068 040 доларів США. Визначення фінальної ціни за одиницю товару розраховується з урахуванням умов п. 6.2. додаткової угоди наступним чином: в доларах США за метричну тонну; з використанням середнього з нижчих/середніх/вищих значень котирувань « 10ppm ULSD», надрукованих у білетні «Platts European Marketscan» під заголовком «Mediterranean cargoes», «FOB Med» (Italy), плюс премія 35 доларів США, за метричну тонну; ціновий період - всі котирування, надруковані протягом періоду з 01.09.2015 по 30.09.2015; з урахуванням визначених сторонами правил округлення. Згідно п. 6.3 ст. 6 додаткової угоди якщо ціновий механізм цієї додаткової угоди не дозволяє випустити кінцевий рахунок, або якщо рахунок не може бути складений у відповідності до п. 6.1. додаткової угоди, до дати платежу або надання документів, то приймається попередня ціна, що дорівнює 534,02 доларів США. Будь-яка різниця між попередньою та кінцевою ціною повинна бути сплачена продавцем або покупцем, в залежності від ситуації, не пізніше 5 (п'яти) календарних днів після випуску кінцевого інвойсу.

Як зазначає позивач в тексті свого позову, у відповідності до інвойсу (попереднього рахунку) від 07.09.2015 № 2015-9/2 (а.с. 37), оформленого на партію товару, ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» здійснило ввезення на митну територію України товару за кодом УКТЗЕД 0 - «важкий дистилят, газойль, паливо дизельне ЄВРО, ґатунок С, вид III (ДТ-Л-К5)».

В порядку ст. 259 Митного кодексу України митним брокером позивача (ТОВ «Авантаж Інспект», що діє на підставі договору доручення на декларування товарів від 11.03.2015 № 11-03/2015) були подані до Енергетичної митниці ДФС України попередні митні декларації в режимі імпорт (типу ІМ-40 ЕЕ) за № 903060000/2015/002627 від 22.09.2015 та № /2015/002700 від 24.09.2015 (а.с. 60 - 63), де зазначена вартість товару за ціною 1 068 040 дол. США згідно попереднього інвойсу від 07.09.2015 № 2015-9/2, загальна вага брутто/нетто товару за всіма митними деклараціями становить 1989908 кг.

Одночасно з подачею зазначених попередніх митних декларацій митному органу були подані товаросупровідні та інші документи, перелік яких зазначений у графі 44 таких митних декларацій (зокрема: інвойс від 07.09.2015 № 2015-9/2, контракт на поставку № 3 та додаткова угода № 4 від 28.08.2015 до нього, договір про надання митно-брокерських послуг № 11-03/2015 від 11.03.2015, декларацію про походження товару № 2015-9/2 та паспорти на продукцію).

Після надходження попередньо задекларованих товарів на митну територію України, з метою їх митного контролю та митного оформлення до Енергетичної митниці ДФС були подані митні декларації в режимі імпорт (типу ІМ-40 ТФ) за № 903060000/2015/002770 від 26.09.2015, № 903060000/2015/002798 від 28.09.2015, № 903060000/2015/002814 від 29.09.2015 та № 903060000/2015/002857 від 29.09.2015 (а.с. 64 - 71), разом з товаросупровідними та іншими документами, перелік яких наведений у графі 44 таких митних декларацій.

З метою завершення процедури митного оформлення товарів декларантом позивача подані митному органу митні декларації в режимі імпорту (типу ІМ-40 ДТ) за № 903060000/2015/003164, № 903060000/2015/003163, № 903060000/2015/003160 і № 903060000/2015/003158 від 09.10.2015 (а.с. 74 - 75, 78 - 79, 82 - 83, 86 - 87). Заявлена вартість (ціна) товарів за даними митними деклараціями визначена на рівні 501,25 дол. США за одиницю товару (всього 27 484,04 дол. США за товар вагою 54 831 кг, 249 922,25 дол. США за товар вагою 498 598 кг, 187 650,96 дол. США за товар вагою 374 366 кг, 62 603,12 дол. США за товар вагою 124 894 кг). Як зазначає позивач, в тексті свого позову, митна вартість товарів у вказаних митних деклараціях була визначена відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 57 Митного кодексу України («за основним методом»), тобто - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару та визначення такої вартості за основним методом декларантом позивача 09.10.2015 подані до митного органу наступні документи: залізничні накладні, інвойс (попередній рахунок) № 2015-9/2 від 07.09.2015, інвойс (остаточний рахунок) № 2015-9/2-FINAL від 01.10.2015, контракт на поставку № 3 від 15.06.2015 та додаткова угода № 4 від 28.08.2015 до такого контракту, договір доручення на декларування товарів № 11-03/2015 від 11.03.2015, декларації про походження товару № 2015-9/2, паспорти на продукцію, довідки про походження товару, інформацію про біржові котирування.

Як зазначає відповідач в тексті своїх заперечень від 17.03.2016 № 28-70-10-8/60, під час проведення контролю за визначенням позивачем митної вартості товару за ВМД № 903060000/2015/003164, № 903060000/2015/003163, № 903060000/2015/003160 і № 903060000/2015/003158 від 09.10.2015 встановлено, що документи, які були надані до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, а саме - вартість товару в копії митної декларації країни відправлення від 22.08.2015 № 10006110/220815/0012647 складає 523 дол. США/т, а вартість в інвойсі від 01.10.2015 № 2015-9/2- FINAL, що був наданий разом з митними деклараціями, складає 501,25 дол. США/т. У зв'язку з цим посадовою особою Митного поста «Куп'янськ-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС шляхом направлення електронних повідомлень (роздруківки та прінт-скріни яких додані сторонами до матеріалів позову/заперечення, а.с. 88 - 95, 205, 213, 222) було запропоновано товариству впродовж 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання запиту митного органу декларант позивача надав документи, перелік яких наведений в листах від 09.10.2015 № 10-3, № 10-5, № 10-6 і № 10-7 (а.с. 133 - 142). А саме, додатково була надана інформація біржових організацій про вартість товару за котирувальний період з 01.09.2015 по 30.09.2015. Крім того в текстах вказаних листів ТОВ «Авантаж Інспект» зазначило, що якісні характеристики товару підтверджено документами (паспорти якості та сертифікати відповідності), що були додавалися до митних декларацій. Стосовно обставин ненадання решти запитуваних документів декларант позивача пояснив, що постачальник не надає інформацію про умови контрактів з третіми особами у зв'язку з вимогою виконання умов комерційної таємниці постачальника. Окремо декларант просив невідкладно розглянути надану інформацію та достроково прийняти відповідні рішення про митне оформлення товару за наданими митними деклараціями.

За результатами розгляду наданих позивачем документів Митний пост «Куп'янськ-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 903060000/2015/000206/1, № 903060000/2015/000207/1, № 903060000/2015/000208/1 і № 903060000/2015/000210/1 від 09.10.2015 (а.с. 118 - 125), яким відмовив ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» у визнанні митної вартості товарів за першим (основним) методом та відкоригував задекларовану товариством митну вартість товару за ціною 523 дол. США за одиницю товару. В графі 33 таких рішень про коригування митної вартості товарів зазначені такі причини, з яких заявлена декларантом митну вартість була визнана: «на підставі п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв'язку з неподанням додаткових документів. Метод визначення митної вартості за ціною договору не може бути заснований відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, зокрема, не підтверджено заявлену ціну угоди та виявлено розбіжності в наданих документах, а саме, в документах, поданих до МД, містяться розбіжності: вартість товару в копії митної декларації країни відправлення (країни виробника товару) № 10006110/220815/0012647 складає 523 дол. США/т, а вартість в інвойсі № 2015-9/2-FINAL від 01.10.2015, який наданий разом з митними деклараціями від 09.10.2015 № 903060000/2015/003164, № 903060000/2015/003163, № 903060000/2015/003160 і № 903060000/2015/003158 складає 501,25 дол. США/т».

З урахуванням встановлених обставин та наявної у митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом у вказаних митних деклараціях від 09.10.2015, та за результатами проведених консультацій між митним органом і декларантом, Митний пост «Куп'янськ-енергетичний» визначив митну вартість імпортованого товару за ціною договору щодо ідентичних товарів у відповідності до ст. 59 Митного кодексу України на рівні 523 дол. США/т.

Того ж дня Митний пост «Куп'янськ-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС у зв'язку з прийняттям рішень від 09.10.2015 № 903060000/2015/000206/1, № 903060000/2015/000207/1, № 903060000/2015/000208/1 і № 903060000/2015/000210/1 склав картки відмови за № 903060000/2015/00101 в прийнятті митної декларації № 903060000/2015/003158 від 09.10.2015, № 903060000/2015/00102 в прийнятті митної декларації № 903060000/2015/003160 від 09.10.2015, № 903060000/2015/00103 в прийнятті митної декларації № 903060000/2015/003163 від 09.10.2015, № 903060000/2015/00105 в прийнятті митної декларації № 903060000/2015/003164 від 09.10.2015, (далі - картка відмови, а.с. 126 - 133).

12.10.2015 товари були випущенні за митними деклараціями (типу ІМ-40 ДТ) № 903060000/2015/004094, № 903060000/2015/003239, № 903060000/2015/003234, № 903060000/2015/003228 (а.с. 72 - 73, 76 - 77, 80 - 81, 84 - 86) у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій відповідно до розд. Х Митного кодексу України.

02.11.2015 ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» перерахувало компанії «EMINENT ENERGY UK LIMITED» кошти в сумі 997 441,39 дол. США згідно інвойсу № 2015-9/2-FINAL від 01.10.2015 до контракту № 3 від 15.06.2015 та додаткової угоди № 4 від 28.08.2015, що засвідчується наявною у матеріалах позову копією платіжного доручення в іноземній валюті № 84 від 20.10.2015 (а.с. 138).

12.11.2015 декларант позивача керуючись нормою п. 8 ст. 55 Митного кодексу України надіслав на адресу Енергетичної митниці ДФС заяву № 12/11-2 від 12.11.2015 (а.с. 234 - 235) з доданими документами (а саме: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 4.3/630 від 29.10.2015; заява ТОВ «Сокар Енерджі Україна» від 26.10.2015 № 409 до ДП «Держзовнішінформ» з питання проведення цінової експертизи та видачі висновку про вартість товару за контрактом; інформація біржових організацій (Platts) про вартість товару за котирувальний період з 01.09.15 по 30.09.2015; паспорти якості від 17.09.2015 за № 11Л1511114, № 11Л1511093 та № 11Л1511113, від 18.09.2015 за № 11Л1511176; сертифікат відповідності № UA1.145.0020614-15 від 24.04.2015; контракт на поставку № 3 від 15.06.2015; доповнення № 4 від 28.08.2015 до контракту на поставку № 3 від 15.06.2015; інвойс (остаточний рахунок) № 2015-9/2-FINAL від 01.10.2015; платіжне доручення № 84 від 20.10.2015; ЕВМД типу ДТ № 903060000/2015/002974 від 02.10.2015).

У відповідь на вказаний лист позивача Енергетична митниця ДФС надіслала товариству лист № 28-70-1.03/25/2954 від 20.11.2015 (а.с. 143), де зазначила, що митницею прийнято до уваги інформацію, яка міститься в документах, наданих з листом від 12.11.2015. Разом з тим. перелік додаткових документів, за умови подання яких митна вартість може бути визнана митним органом, відображено в рішеннях про коригування митної вартості товарів. Зазначені документи не були подані у якості додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. У зв'язку з цим відповідач не знайшов підстав для скасування рішень митного органу про коригування митної вартості товарів від 09.10.2015 № 903060000/2015/000206/1, № 903060000/2015/000207/1, № 903060000/2015/000208/1 і № 903060000/2015/000210/1.

Вважаючи, зазначені вище, рішення про коригування митної вартості товарів від 09.10.2015 протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси ТОВ «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА», позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з цим позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зокрема, система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зоорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

10.04.2008 Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України № 250-VІ ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ 1994 року) передбачено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

При цьому, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції (п. 2 параграфу (b) статті VII ГАТТ 1994 року).

Відповідно до пункту 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Між тим, ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Згідно ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Нормами ст.ст. 49, 50 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із ст. 51 цього Кодексу митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 1 і 2 ст. 52 МК України).

У відповідності до норм ч. 1 - 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Нормами ч. 1 і 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу положень ч. 5 цієї статті Кодексу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу норм ч. 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи, та відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

В свою чергу, ч. 2 - 5 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Так, зокрема, згідно ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (ч. 2 ст. 59 цього Кодексу).

В силу норм ч. 4 та 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування. З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

При цьому, ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов'язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару (аналогічні висновки наведені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10.03.2016 № К/800/36615/15 і № К/8006619/15).

Відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Також, як зазначено в постанові Верховного Суду України № 21-127а15 від 31.03.2015, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що 09.10.2015 митний орган звернувся до позивача з електронними повідомленнями, в яких зазначив про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару у відповідності до п. 3 ст. 53 МК України у зв'язку з наявними розбіжностями в поданих документах та митній декларації країни експорту. А саме запитано надати такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проаналізувавши зміст зафіксованої митним органом розбіжності (а саме - вартість товару в копії митної декларації країни відправлення (країни виробника товару) № 10006110/220815/0012647 складає 523 дол. США/т, а вартість в інвойсі № 2015-9/2-FINAL від 01.10.2015, який наданий разом з митними деклараціями від 09.10.2015 - 501,25 дол. США/т) та дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Митна вартість товару за митними деклараціями від 09.10.2015 № 903060000/2015/003164, № 903060000/2015/003163, № 903060000/2015/003160 і № 903060000/2015/003158 заявлена декларантом позивача на рівні 501,25 дол. США/т на умовах поставки DAP-українсько-російський кордон. Всього за даними митними деклараціями було задекларовано імпортного товару на загальну суму 527660,37 дол. США в обсязі 1052689 кг.

За умовами контракту № 3 від 15.06.2015 та додаткової угоди № 4 від 28.08.2015 до такого контракту, ціна на товар мала визначатися на підставі ціни, розрахованої відповідно до п. 6.2 ст. 6 додаткової угоди № 4 від 28.08.2015 (а саме: в доларах США за метричну тонну; та з використанням середнього значення з нижчих/середніх/найвищих значень котирувань, надрукованих протягом періоду з 01.09.2015 по 30.09.2015, плюс премія 35 дол. США, за метричну тонну; з округленням цифрових показників до 2 знаків після коми), та виходячи з кількості поставлених товарів, що зафіксована у залізничних накладних.

Тобто, розмір ціни на імпортований товар залежить від обсягів постачання та розраховується за встановленою формулою. При цьому, з тексту додаткової угоди № 4 від 28.08.2015 вбачається, що сторонами контракту не був конкретизований один з показників такої формули, а саме не визначено яке із значень котирувань (нижче, середнє або вище) береться для обрахунку середнього значення біржових котирувань.

До митного оформлення декларантом позивача були надані спочатку інвойс (попередній рахунок) № 2015-9/2 від 07.09.2015 (а.с. 37), згідно якого узгоджено поставку товару в обсязі 2 000 тон на суму 1 068 040 дол. США (в тому числі за ціною 534,02 дол. США за одну тонну), згодом інвойс (остаточний рахунок) № 2015-9/2-FINAL від 01.10.2015 (а.с. 38), - де вказано про поставку товару в обсязі 1 989,908 тон на суму 997 441,39 дол. США (в тому числі ціною 501 дол. США за одну тонну).

Фактично за даними залізничних накладних № 20376803 від 17.09.2015, № 20380228 від 18.09.2015, № 20385728 від 19.09.2015, № 20385799 від 19.09.2015 і № 20384154 від 19.09.2015 (а.с. 39 - 47) до пункту призначення поставлено товару в обсязі 1052689 кг, що відрізняється від відомостей про обсяг товару, що наведені в додатковій угоді № 4 від 28.08.2015, попередньому та кінцевому рахунках (інвойсах).

Одночасно, відповідно до митної декларації країни відправлення № 10006110/220815/0012647 від 22.08.2015 (а.с. 250), посилання на яку містяться у вказаних вище залізничних накладних, та відомості про яку були у розпорядженні митного органу на момент митного оформлення імпортованого товару, вартість товару («паливо дизельне ЄВРО, ґатунок С, вид III (ДТ-Л-К5)», виробник - ТОВ «Лукойл-Волгограднефтепереработка», поставка протягом періоду з 22.08.5015 по 22.02.2016) становила 26 150 000 дол. США за 50 000 тон (відповідно 523 дол. США за одну тону). Тобто, за даними митної декларації країни експорту на ідентичний товар того ж самого виробника ціна визначена вища.

В силу приписів норми ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Враховуючи наведене вище суд погоджується до доводами відповідача про те, що надані декларантом позивача документи у сукупності дають підстави для висновку про те, що заявлена митна вартість за ціною договору не базувалась на об'єктивних і документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

При цьому, суд розцінює дії митного органу щодо використання під час перевірки правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару митної декларації країни експорту № 10006110/220815/0012647, такими, що вчинені в межах наданих повноважень та не суперечать змісту норм ст. 53 МК України та положенням наказу Державної фіскальної служби України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» від 11.09.2015 № 689.

З матеріалів справи вбачається, що з огляду на суперечність поданих декларантом документів та наявність інформації щодо митної вартості ідентичних товарів, у митного органу були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Товариством витребувані митним органом належні документи надано не було, що дало підстави для визначення митної вартості товару у способи, передбачені ст. 57 і 59 Митного кодексу України. При цьому, суд вважає, що митниця прийняла рішення, які ґрунтуються на митній вартості товару ідентичного імпортованому, який подається на експорт в Україну з тієї ж країни та тим же виробником. В якості приклада відповідач наводить митну декларацію № 903060000/2015/3118 від 07.10.2015, митна вартість за якою була самостійно визначена декларантом на рівні 523 дол. США/т і визначена за резервним методом на підставі митної декларації країни відправлення від 22.08.2015 № 10006110/220815/0012647. Обставини щодо наявності такої митної декларації від 07.10.2015 позивач під час судового розгляду не спростував.

З огляду на вищезазначене та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті оспорюваних рішень про коригування митної вартості товарів з використанням другорядного методу митний орган діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відповідно про правомірність рішень від 09.10.2015 № 903060000/2015/000206/1, № 903060000/2015/000207/1, № 903060000/2015/000208/1 і № 903060000/2015/000210/1.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 11, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА» відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський