Справа № 357/1949/13-а (2а/375/55/13)
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"27" квітня 2016 р. м. Київ К/800/25295/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

секретаря судового засідання: Носенко Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до начальника відділу Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області Молдаван Олени Володимирівни про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов'язати начальника відділу Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області Молдаван О.В. затвердити висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу начальник відділу Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області Молдаван О.В., посилаючись на законність постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що згідно тимчасової посвідки на проживання ОСОБА_4 є громадянином Росії, мешкає в Україні з 27.12.2007.

Рішенням Насташівської сільської ради № 1043 від 16.12.2009 «Про надання земельної ділянки ОСОБА_4, надання дозволу на виготовлення технічної документації» вирішено надати ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,15 га по АДРЕСА_1, та надати дозвіл на виготовлення технічної документації.

Розглянувши заяву ОСОБА_4 від 12.07.2013 щодо надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2495 га по АДРЕСА_1, листом від 31.07.2013 № 12/04-38/1167/1 начальник відділу Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області повідомив заявника про відсутність у нього можливості оформити належним чином право власності на земельну ділянку, в зв'язку з цим не погоджує проект землеустрою. Роз'яснено, що згідно з вимогами частини 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та законності дій начальника відділу Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області щодо відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до частини 1 статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

На підставі статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп роз'яснено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод.

Пунктом а) частини 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з вимогами частин 2, 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності;

в) прийняття спадщини.

Таким чином іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками. Зокрема, це обмеження права іноземців на отримання у власність земель сільськогосподарського призначення, передбачені вказаними нормами. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства.

З урахуванням описаного суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Суд апеляційної інстанції погодився з таким висновком, проте скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нове судове рішення також про відмову у задоволенні позову на підставі пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України у зв'язку із вирішенням судом першої інстанції справи неповноважним судом.

За змістом вказаної норми підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає вказані висновки такими, що зроблені на неповно з'ясованих обставинах справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За змістом частин 1,4-6 статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Органи виконавчої влади, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або відмову в такому погодженні.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Між тим, судами не досліджувалось питання чи дотримався відповідач, відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні заяви про погодження проекту землеустрою, вимог вище зазначених норм, якими чітко визначені підстави для відмови у його погодженні.

За таких обставин судами першої та апеляційної інстанцій не вжито всіх передбачених законом заходів, необхідних для повного і всебічного з'ясування всіх обставин у справі, підтверджених доказами.

Частиною 2 статті 227 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням того, що у справі необхідно досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про їх скасування та направлення справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи судам необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалити законне і обґрунтоване рішення

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року і постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: