Справа № 308/10017/15-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/5776/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області

на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року

у справі № 308/10017/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області

про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті компенсації,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті компенсації.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року, позов задоволено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом III групи.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року зобов'язано Управління ПФУ в м. Ужгород Закарпатської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 основної пенсії в розмірі не менше 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року відповідно до статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

20 листопада 2010 року Управлінням ПФУ в м. Ужгород позивачу виплачено 91278, 60 грн. пенсії за періоди з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 20 травня 2010 року згідно розпорядження від 25 жовтня 2015 року № 201483 на виплату пенсії по інвалідності.

04 лютого 2015 року з рахунку Управління ПФУ в м. Ужгород в порядку виконання судового рішення було стягнуто 51581,07 грн. пенсії за період з 21 травня 2010 року по 22 листопада 2011 року.

Позивач звернувся до Управління ПФУ в м. Ужгород із заявою про нарахування та виплату компенсацію втрати частини пенсії за періоди з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року у зв'язку порушенням строків її виплати, компенсацію втрати частини пенсії за період з 21 травня 2010 року по 22 липня 2011 року у зв'язку порушенням строку її виплати, основну пенсію в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2014 року.

Листом від 19 лютого 2015 року № 1978/08 УПФУ в м. Ужгороді повідомлено про те, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 712/23559/12, виданого Ужгородським міськрайонним судом від 24 квітня 2013 року, Управлінням було нараховано та виплачено суму пенсії відповідно до рішення суду. Протягом періоду, за який вона виплачена, дана сума пенсії не нараховувалась, а тому являється одноразовою виплатою, що відповідно до статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не підлягає компенсації.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно з статтею 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІІ групи - у розмірі 5% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії І, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів III групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанцій дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що відмова відповідача у виплаті компенсації пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати, основної державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальних пенсій за віком є неправомірною, оскільки виплата пенсії та додаткової пенсії особі на підставі рішення суду не змінює суті цих виплат та не перетворює їх в одноразову виплату.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до норми пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі № 308/10017/15-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед