Справа № 308/3174/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3174/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

при секретарі Терпай С.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

перекладача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення іноземця з України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 27.03.2016 року відповідач була затримана прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби «Ужгород» при спробі незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, без відповідних документів, які посвідчують особу. Позивач вказує, що відповідач знаючи про можливість легально вїхати до Європейських країн, вирішила вибрати найбільш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що вона буде порушувати та ігнорувати законодавство країн. На підставі наведеного, з врахуванням того, що у відповідача відсутня законна підстава для перебування на території України позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, через свого перекладача пояснила, що погоджується з обставинами викладеними в позові, однак, просить відмовити в його задоволенні, оскільки не бажає повертатися до Республіки ОСОБА_5, де проводяться військові дії.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач громадянка ОСОБА_5 ОСОБА_3 (GEDI NAIMA MOHAMED), ІНФОРМАЦІЯ_1, була виявлена та затримана за спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 27.03.2016 року. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мала.

27.03.2016 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ОСОБА_1 прикордонного загону відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі України, відповідачу було розяснено, що вона зобовязана покинути територію України до 28.03.2016 року.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зверталася до міграційної служби з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується копією довідки про звернення за захистом в Україні № 006310 від 28.07.2015 року, та яка дійсна до 28.02.2016 року. Зі слів відповідача, вона звернулася до міграційної служби про продовження терміну дії довідки і, яку, за її словами, продовжили. А наявна в матеріалах справи копія довідки є застарілою, тобто без внесених нових відомостей. Звернення відповідача до органів міграційної служби про надання статусу біженця засвідчує законність намірів перебування на території України.

Представник позивача зазначив, що ними надсилався запит до Управління у справах біженців ГУДМС України в м. Києві щодо підтвердження факту продовження терміну дії довідки відповідача, але на час розгляду справи відповіді так і не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства вїжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 26 вказаного Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України «Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

У п. 9 Позиції УВКБ ООН «Щодо повернення громадян в південну і центральну частини ОСОБА_5», у нинішніх умовах УВКБ ООН закликає держави утримуватися від примусового повернення будь-яких осіб в райони південної і центральної частин ОСОБА_5, в яких проводяться військові дії та/або подальше переміщення осіб, які залишаються ослабленими і небезпечними після недавніх військових дій чи залишаються під контролем недержавних угруповань. Для сомалійців з цих районів необхідно проаналізувати їх право на отримання міжнародного захисту біженців відповідно до Конвенції 1951 року, і в Африканському союзі, згідно Конвенції ОАЄ 1969 року. Загальні зобов'язання про неповернення в рамках міжнародного права в галузі прав людини можуть бути задіяні в контексті насильницького повернення сомалійців в південну і центральну частини ОСОБА_5.

Враховуючи висновки УВКБ ООН щодо ситуації в ОСОБА_5, а також те, що положення у країні кваліфікується як збройний конфлікт не міжнародного характеру, твердження відповідача про наявність в ОСОБА_5 небезпеки її життю є обґрунтованими.

Суд зазначає, що прийняття рішення має здійснюватися з використанням повноважень та з метою, з якою це повноваження надано, а саме: мають бути спрямовані на захист життя та свобод шукачів додаткового захисту.

Статтею 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На підставі викладеного та за наявності реальної загрози життю громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_3 в разі її повернення до Республіки ОСОБА_5, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У судовому засіданні відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 158-163, 183-5 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення іноземця з України та про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6