Справа № 493/244/16-а
Суддя: Нікітішин В. П.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 493/244/16-а
Провадження№2-а/505/26/16
П О С Т А Н О В А

І М ЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.04.2016 року суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Нікітішин В. П. розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Котовську Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача стосовно відмови у відновленні виплати пенсії, зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 16 лютого 2016 року до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови йому у відновленні виплати пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 червня 2015 року, зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити йому виплату пенсії, призначеної відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 01 червня 2015 року, стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що він, підполковник запасу ОСОБА_1, з 16 грудня 2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, йому призначено довічну пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01 жовтня 2003 року по даний час він працює на посаді помічника судді Балтського районного суду Одеської області.

З 01 квітня 2015 року йому припинена виплата пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із змінами, внесеними Законом №213-VІІІ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до яких у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 раку особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

З 01 червня 2015 року виплата пенсії за вислугу років йому не поновлено, тому 27 січня 2016 він звернувся до ГУПФУ із зверненням, в якому попрохав надати інформацію про причини невиплати йому пенсії з 01.06.2015 року та поновити виплату пенсії за вислугу років.

На своє звернення він отримав відповідь заступника ГУПФУ (вих. №137/1-11 від 11.02.2016), в якій йому відмовлено в поновленні виплати пенсії з 01 червня 2015 року.

Вважає дії ГУПФУ стосовно відмови у поновленні виплати пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року протиправними, такими, що порушують його конституційні права.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України.

ПредставникГоловного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області направив до суду заперечення, згідно яких вказував, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного

довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Відповідно до пункту 5 розділу III Прикінцеві положення вищезазначеного Закону встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу". "Про прокуратуру". "Про судоустрій і статус суддів". "Про статус народного депутата України". "Про Кабінет Міністрів України". "Про судову експертизу". "Про Національний банк України". "Про службу в органах місцевого самоврядування". "Про дипломатичну службу". Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Таким чином, з 1 червня 2015 року особам які підпадають під дію Закону України Про державну службу пенсія призначається відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення.Закон України від 02.03.2015 № 213-УІІ є діючим, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом не скасований а отже є обов'язковим для виконання всіма органами державної влади на території України.Таким чином, Головне управління діє на підставі та у межах, передбачених діючим законодавством України і підстави для визнання зазначених дій протиправними відсутні. У звязку з вищенаведеним, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 01 жовтня 2003 року по даний час ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді помічника судді Балтського районного суду Одеської області.

З 01 квітня 2015 року ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року.

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Листом № 137/І-11 від 11.02.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у продовженні виплати пенсії з посиланням на Закон України від 02.03.2015 року і повідомив про відсутність права на отримання пенсії за вислугою років, оскільки одночасне перебування на посаді державного службовця та виплата пенсії неможливі.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та письмовими поясненнями сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок пенсійного забезпечення громадян із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугою років регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з послідуючими змінами та доповненнями.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ внесено зміни до ст. 54 Закону України №

2262-ХІІ а саме, зазначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

У п.п. 4, 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказано, що Кабінету Міністрів України необхідно у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах. У разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження, у виплаті пенсії на період роботи на зазначених підставах, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах.

У цьому переліку Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутній, тобто обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти.

Статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється після звільнення з роботи. Інших підстав для поновлення пенсії не передбачено.

Верховний Суд України звернувся з конституційним поданням від 8 липня 2015 року N 201-2154/0/8-15 до Конституційного суду України «Щодо відповідності (конституційності) положень частини третьої, абзацу четвертого та речення першого абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" у взаємозв'язку з положеннями підпункту 5 пункту 2, пункту 17 розділу I, пункту 5 розділу III Закону України від 2 березня 2015 року N 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосовно звуження гарантій матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці положенням статті 8, частини першої статті 21, частини першої, пунктів 2, 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України».

На дату ухвалення вказаного судового рішення Конституційним Судом України не оприлюднене рішення за поданням Верховного Суду України.

Таким чином, вищевказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже, підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України, в тому числі і відповідачем, та всіма органами державної виконавчої влади на території України.

Крім того, згідно п.30 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів

України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, у статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у частині пятій: абзаци перший і другий викласти в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються" ».

У рішенні від 26.12.2011 року №20/рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 183-2, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача стосовно відмови у відновленні виплати пенсії, зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії - відмовити в повному обсязі.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд який її постановив протягом 10 днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі.

С у д д я -