Справа № 816/4683/15
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р.Справа № 816/4683/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Бегунца А.О. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області та Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2016р. по справі № 816/4683/15

за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка"

до Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

01 грудня 2015 року Колективне сільськогосподарське підприємство "Імені Іваненка" (надалі - позивач або КСП "Імені Іваненка") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач або Миргородська ОДПІ) від 30.06.2015 року :

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 286 244,00 грн., з них за основним платежем 857496 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 428 748 грн.,

- № щодо збільшення суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн., з них за основним платежем 35 299 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 17 649, 50 грн.,

Відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету судові витрати.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016р. адміністративний позов КСП "Імені Іваненка" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 № в частині донарахованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 55 734,60 грн., з яких за основним платежем - 37 156,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18 578,20 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 № , яким донараховано грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн., з яких за основним платежем - 35 299,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 17 649,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнуто на користь Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 627,12 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області.

Миргородська ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області, не погодившись з постановою Полтавського окружного адміністративного суду в частині задоволених позовних вимог, подала апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції, в порушення норм матеріального та процесуального права, не в повному обсязі з'ясовані обставини по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Океан Дорадо», що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 р. скасувати в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

Колективне сільськогосподарське підприємство "Імені Іваненка" , не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог , подала апеляційну скаргу , вважає , що постанова в цій частині винесена в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 р. в частині відмови у задоволені позовних вимог, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області не підлягає задоволенню , апеляційна скарга Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ДП "Сільськогосподарське підприємство Імені Іваненка" () зареєстровано як юридична особа 10.04.2009 року, реорганізовано у КСП "Імені Іваненка" , про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 17.12.2014 року внесено запис № 1 001371 (т.2 а.с. 51-57).

Загальними зборами учасників КСП "Імені Іваненка" прийняте рішення про припинення КСП "Імені Іваненка" шляхом приєднання до ТОВ АФ "Миргородська".

Позивач перебуває на податковому обліку в Миргородській ОДПІ з 13.04.2009 року, у періоді, що перевірявся, був платником податку на додану вартість.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.12.2015 (т. 2 а.с.51-57) видами діяльності позивача є: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основна), 01.13 - вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві, 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

У зв'язку з внесенням до ЄДР запису про рішення щодо припинення юридичної особи 31.12.2014р. та заяви КСП "Імені Іваненка" від 17.04.2015р. про проведення перевірки підприємства у зв'язку з реорганізацією, в період з 12.05.2015р. по 25.05.2015р. посадовими особами Миргородської ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірка КСП "Імені Іваненка" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 11.05.2015 року, з питань правомірності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 0110.2011 року по 11.05.2015 року, за результатами якої складений акт від 09.06.2015р. №98/16-20-22-01/36475303/28 (т. 2 а.с. 190-197).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 15 розділу ХХ Перехідних положень, п. 187.1, ст. 187, п. 198.1, 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 857 496,00 грн., в т.ч. за вересень 2013 року на 28 500,00 грн., за жовтень 2013 року на 8 842,00 грн., за листопад 2013 року на 490 815,00 грн., за грудень 2013 року на 295 674,00 грн., за січень 2014 року на 33 552,00 грн., за липень 2014 року на 113,00 грн.;

- п.п. 138.1 ст. 138 розд. ІІІ Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на 35 299,00 грн.

Підставою для зазначених висновків слугував факт проведення реалізації позивачем як сільськогосподарським підприємством - виробником зерна кукурудзи без нарахування ПДВ на загальну суму 11 222 482 грн. по ціні 1,27 грн. за кг, в т.ч. за листопад 2013 року - на 6 692 596, 60 грн., грудень 2013 року - на 4 075 839,15 грн., січень 2014 року - на 454 046, 45 грн. , висновки акту ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 25.09.2014 №490/10-13-22-01-121/34275905 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Океан Дорадо" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із ТОВ "Про-Елмон", ТОВ "Боба-2013", ТОВ "Вайт Груп" за весь період діяльності" (т. 2 а.с. 181-189), яким не підтверджено реальність наданих ТОВ "Океан Дорадо" послуг ДП "СГП "Імені Іваненка" по збиранню врожаю сої, в зв'язку з чим Миргородська ОДПІ вважає, що господарські операції позивача з товариством мають нереальний характер та безпосередньо вплинули на встановлені порушення. А також, висновки акту ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у Київській області щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Про-Елмон» по взаємовідносинам з ТОВ "Океан Дорадо", адже згідно з поясненнями ТОВ "Океан Дорадо", послуги зі збору врожаю сої КСП "Імені Іваненка" надавались саме ТОВ «Про-Елмон» відповідно до укладеного між ТОВ "Океан Дорадо" та ТОВ «Про-Елмон» договору.

Також, перевіркою встановлено , що позивач не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а перебуває на загальній системі оподаткування, при цьому, позивачем проведено коригування податкового кредиту через умовний продаж шляхом виписки податкових накладних на кінцевого споживача з ПДВ по ціні 0,80 грн. та включено до складу податкового зобов'язання відповідного періоду, чим збільшено податкове зобов'язання на 1 424 455 грн. (т. 1, а.с. 129-131):податкова накладна від 30.11.2013 № 1249: номенклатура - кукурудза, на загальну суму 5 086 227, 72 грн., в т.ч. ПДВ - 847704, 62 грн.; податкова накладна від 31.12.2013 № 1308: номенклатура - кукурудза, на загальну суму 3 116 959, 54 грн., в т.ч. ПДВ - 519 493, 26 грн.; податкова накладна від 31.01.2014 № 31: номенклатура - кукурудза, на загальну суму 343 542, 53 грн., в т.ч. ПДВ - 57 257,09 грн. З урахуванням самостійного нарахування ПДВ при продажу означеної кукурудзи, ревізорами було обраховано заниження податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 820 041,47 грн. (2 244 496, 40 грн. - 1 424 455 грн.), в т.ч. за листопад 2013 року на 490 814,70 грн. (6 692 596, 60 грн. х 20% - 847704,62 грн.), за грудень 2013 року на 295674, 57 грн. (4 075 839,15 грн. х 20% - 519 493, 26 грн.), за січень 2014 року на 33 552,20 грн. (454046, 45 грн. х 20% - 57257,09 грн.).

На підставі висновків акту перевірки Миргородською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. (т.1 а.с. 67-68):

- № , яким КСП "Імені Іваненка", яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1286244,00 грн., з яких за основним платежем - 857496,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 428748,00 грн.;

- № , яким КСП "Імені Іваненка" , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн., з яких за основним платежем - 35 299,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 17649,50 грн.

Задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що посилання податкового органу на обставини, встановлені в ході податкової перевірки ТОВ "Океан Дорадо", не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Крім того, реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ "Океан Дорадо" підтверджено оформленими належним чином документами первинного обліку.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції погодився з висновками відповідача щодо правомірності донарахування КСП "Імені Іваненка" податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 820041,47 грн. в зв'язку з порушенням позивачем п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Поняття господарської діяльності визначено в п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, відповідно до якого господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 138 ПК України визначено склад витрат та порядок їх визнання, відповідно до п.138.1 якої витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті, та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Пунктом «г» п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України передбачено, що до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються витрати на збут, зокрема витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

За приписами п. 138.5 ст. 138 ПК України інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Таким чином, зі змісту викладених положень законодавства випливає, що до складу валових витрат належать лише витрати, які прямо передбачені вищевказаним Кодексом, що використовувалися для забезпечення господарської діяльності підприємства, та не зазначені в переліку у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу, а визначальною ознакою для віднесення витрат до складу валових вважається безпосереднє використання реально придбаних товарів (робіт послуг) у господарській діяльності, а саме: у підготовці, організації та веденні виробництва, продажу продукції (робіт, послуг) та охороні праці і належне документальне підтвердження факту понесення таких витрат.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об'єктивна) категорія; різниця між зменшуваним (податкове зобов'язання) та від'ємником (податковим кредитом). Від'ємне (позитивне) значення є результатом математичної дії -"віднімання", и в силу дії об'єктивних законів не може бути змінено будь-чиєю волею.

Відповідно до п. 201.1, ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.6, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7 податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності для суб'єктів господарювання регламентований Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з ч.2 ст.3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі за текстом - Положення №88), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні " № 996 від 16.07.1999 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість в порядку, встановленому статтею 9 Закону України "Про податок на додану вартість".

Отже, при дослідженні факту здійснення господарської операції мають досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з цим, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Отже, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

Сукупний аналіз вищезазначених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що валові витрати та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Матеріали справи свідчать, що з 2010 року у постійному користуванні позивача перебуває ряд земельних ділянок, що підтверджується Державними актами на право постійного користування земельними ділянками (т.1, а.с. 89-125).

В період, що перевірявся, для здійснення основного виду діяльності 23.08.2013р. між ДП "СГП Імені Іваненка" (КСП "Імені Іваненка") (Замовник) та ТОВ "Океан Дорадо" (Виконавець) укладено договір № 19/2308 про надання послуг по збиранню врожаю, за умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання за завданням Замовника залучити сільськогосподарську техніку та надати послуги по збиранню врожаю сої комбайнами John Deere 9680 (до 3-х одиниць) на угіддях Замовника площею 700 га +/- 10%, а Замовник зобов'язується оплатити Виконавцю зазначені послуги на умовах цього Договору.

Площа, кількість зібраного врожаю, культура зазначаються в акті приймання-передачі наданих послуг. Усі послуги по збиранню врожаю здійснюються на паливі Замовника (п. 1.2., 1.3. Договору).

Відповідно до п.п. 1.3.1. договору Виконавець зобов'язаний до початку проведення робіт (надання послуг) надати Замовнику у письмовому вигляді наступну інформацію:

- перелік техніки, що задіяна в наданні послуг;

- перелік осіб, які задіяні Виконавцем для надання послуг з зазначенням номерів їх мобільних телефонів;

- технічну документацію про нормативи витрат дизельного палива на кожну одиницю техніки.

Згідно з пунктами 1.3.2., 1.3.3. договору, до початку проведення робіт (надання послуг) сторони погоджують нормативи витрат дизельного палива на кожну одиницю техніки. Залишки пального підлягають поверненню Замовнику або проводиться його оплата коштами. Передача пального Виконавцю проводиться на підставі Акту про приймання-передачу матеріалів.

В підтвердження реального виконання умов договору № 19/2308 та правомірності формування валових витрат та податкового кредиту позивачем до матеріалів справи надано:

-заявку на проведення робіт по збиранню врожаю від 29.08.2013 № 204, за змістом якої ДП "СГП Імені Іваненка" просить контрагента направити на підприємство два комбайни з обслуговуючим персоналом, гарантували їх проживання та харчування (т. 5 а.с. 12);

-бухгалтерську довідку від 16.02.2016 щодо обліку господарської операції по ТОВ "Океан Дорадо" (т. 5 а.с. 13),

-витяг з журналу реєстрації обліку відряджених осіб, проживаючих у ДП "СГП імені Іваненка" за 2013 рік, серед яких особи - ОСОБА_3, ОСОБА_1 направлені з ТОВ "Океан Дорадо" (т. 5 а.с. 11),

-реєстр про намолот зерна за період з 09.09.2013 по 02.10.2013 (т. 5 а.с. 14),

-відомості видачі харчування за період з 09.09.2013 по 02.10.2013 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т. 5 а.с.15-38),

-талони комбайнерів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т. 5 а.с. 39-79),

-реєстри приймання зерна, виписки з реєстру про намолот зерна та зібраної площі,

-товарно-транспортні накладні на зерно сої, яке в подальшому направлялося ТОВ "Глобинський переробний завод" для переробки (т. 2 а.с. 204-249, т. 3 а.с. 1-37, т. 5 а.с. 80-167),

-податкові накладні: від 10.09.2013р. № 62 на суму 57 000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 9 500,00 грн. (т. 1 а.с. 213), від 16.09.2013р. № 63 на суму 57 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 9 500,00 грн. (т. 1 а.с. 214), від 26.09.2013р. № 64 на суму 57 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 9 500,00 грн. (т. 1 а.с. 215), від 02.10.2013р. № 69 на суму 51 938,40 грн., в т.ч. ПДВ - 8 656,40 грн. (т. 1 а.с. 212), з номенклатурою послуг продавця - збирання урожаю (соя), також надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.09.2013 № ОУ-0000061 (т. 1 а.с. 210), від 16.09.2013 № ОУ-0000062 (т.1. а.с. 208), від 26.09.2013 № ОУ-0000063 (т. 1 а.с. 209), від 02.10.2013 № ОУ-0000068 (т.1. а.с. 211).

Розрахунки між ДП "СГП Імені Іваненка" та ТОВ "Океан Дорадо" проводились у безготівковій формі, що підтверджується наданими до матеріалів справи банківськими виписками (а.с. 216-220).

Зібраний урожай сої реалізований позивачем, про що свідчить укладений 23.09.2013р. між ДП "СГП Імені Іваненка"(Постачальник) та ТОВ "Глобинський переробний завод" (Покупець) Договір поставки № 20/2309, за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов'язаний поставити Покупцю сою без ГМО, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором. На виконання зазначеного Договору 31.10.2013 року позивачем було поставлено Покупцю сою в обсязі 1 515 660 кг на загальну суму 5 710 582,50 грн., в тому числі ПДВ - 951 763,50грн., що підтверджується видатковою накладною від 31.10.2013р. № ІВЦ-000326, довіреністю від 31.10.2013р. № 415, податковою накладною від 31.10.2013р. № 1099, банківськими виписками про оплату за поставленого товару (т.1 а.с. 244-250, т.2 а.с.1-27).

Вказані первинні документи, якими оформлені зазначені господарські операції, містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством для надання їм юридичної доказовості, в повному обсязі надавались КСП "Імені Іваненка" відповідачу в ході документальної перевірки. Жодних застережень щодо виявлених порушень при складенні чи оформленні документів первинного бухгалтерського обліку в акті перевірки Миргородською ОДПІ не зазначено.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Океан Дорадо" пов'язаних з його господарською діяльністю, а відтак правомірністю формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням послуг зі збору врожаю сої, що повністю підтверджено залученими до матеріалів справи первинними документами , та не спростовано відповідачем.

Доводи Миргородської ОДПІ щодо не підтвердження позивачем права на включення витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ з посиланням на висновки, викладені в акті ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 25.09.2014 року №490/10-13-22-01-121/34275905 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Океан Дорадо" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із ТОВ "Про-Елмон", ТОВ "Боба-2013", ТОВ "Вайт Груп" за весь період діяльності" є помилковими, виходячи з наступного.

Додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами держаної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.06.2011 р. №236 чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, яким не передбачена можливість висновку щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій платником податків. При цьому, іншого порядку дій податкового органу, як суб'єкта владних повноважень, у спірних взаємовідносинах не передбачено.

Дані перевірки контрагенту позивача іншими податковими органами не можуть бути підставою для висновку про визнання податкового кредиту непідтвердженим.

Доказами порушення правил формування податкового кредиту є матеріали перевірки платника податків, проведених з дослідженням його первинних бухгалтерських документів, а не дані акту перевірки інших податкових органів.

Крім того, відповідачем не встановлено проведення позивачем збиткових операцій, доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за договором та наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Однак факт порушення контрагентом-постачальником позивача своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди -відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Про відсутність факту реального вчинення господарських операцій можуть свідчити, зокрема, такі обставини: всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників; отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб; результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції. Проте, відповідачем під час складення акту перевірки не були встановлені вищевказані обставини, а отже й висновок щодо відсутності факту реального вчинення господарських операцій є передчасним.

В даному випадку документи, надані позивачем в підтвердження виконання угод з вказаними контрагентами не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Надані документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак повинні сприймаються як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Також, норми Податкового кодексу України не пов'язують виникнення права на податковий кредит з особливостями оподаткування постачальників 2-го чи іншого ланцюга.

Діючим законодавством не передбачений і не визначений обов'язок підприємства встановлювати ланцюг суб'єктів підприємницької діяльності, з якими контрагенти такого підприємства мали договірні відносини, а також підприємству не надано право вимагати від його контрагентів такої інформації.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при формуванні валових витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Океан Дорадо" позивач виконав усі необхідні умови, передбачені Податковим кодексом України, господарські операції позивача з його контрагентом мали реальний характер, пов'язані з господарською діяльністю позивача, а відтак порушень чинного податкового законодавства в цій частині в діях позивача не встановлено.

Факт реальності господарської операції за участю позивача з його контрагентом повністю підтверджено залученими до матеріалів справи первинними документами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів встановила, що відповідно до вимого ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України апелянтом не доведено в суді правомірність нарахування позивачу грошових зобов'язань по взаємовідносинам із ТОВ "Океан Дорадо", у зв'язку з чим погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо визнання податкових повідомлень - рішень Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 30.06.2015 року № в частині донарахованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 55 734,60 грн., з яких за основним платежем - 37 156,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18 578,20 грн., та № щодо визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн., з яких за основним платежем - 35 299,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 17 649,50 грн., такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про правомірність донарахування податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 820041,47 грн., виходячи з наступного.

Підставою для такого донарахування слугував висновок податкового органу , що КСП "Імені Іваненка" є сільськогосподарським підприємством - виробником у розумінні пп. 14.1.235 п. 14.1.235 ст. 14 ПКУ, а тому неправомірно застосував пільгу , передбачену п. 15 підр.2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового Кодексу України, до операції з купівлі-продажу кукурудзи.

Дійсно для вирішення правомірності донарахування податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 820041,47 грн. слід встановити чи є позивач сільськогосподарським підприємством - виробником у спірних відносинах.

В обґрунтування позову та апеляційної скарги , позивач вказує , що КСП "Імені Іваненка" не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки це визначення поширюється виключно для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу. Також, підприємство не відповідає критеріям пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, який визначає хто вважається сільськогосподарським товаровиробником, оскільки питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг, вироблених позивачем становить менше як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів. Крім того , КСП "Імені Іваненка" не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки технологічний цикл вирощування кукурудзи починається в березні (підготовка ґрунту та сівба, внесення мінеральних добрив), продовжується в травні-червні (обробіток засобами захисту рослин) та закінчується в жовтні-листопаді (збирання урожаю). Підприємство позивача не виконувало усі цикли по вирощуванню проданої ним кукурудзи, а тому не може вважатися її виробником. За договором від 01.07.2013 № 60/0107/13 ДП "СГП Імені Іваненка" придбало у ТОВ Фірма "Астарта Київ" вже вирощену кукурудзу на полях і лише до виростили її та зібрали. Подальші витрати, які були включені у собівартість кукурудзи були понесені у зв'язку зі збиранням урожаю і придбанням засобів захисту рослин, пов'язаних з фумігацією зерна (обробіток зібраного зерна перед складуванням від шкідників) та із сушінням такого зерна.

Однак, колегія суддів вважає правомірним висновком суду першої інстанції , що підприємство позивача є сільськогосподарським товаровиробником, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

В силу вимог пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

За вимогами пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються) безпосередньо платником податку-суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

До сільськогосподарської продукції (товарів) для цілей визначення платника фіксованого сільськогосподарського податку за правилами глави 2 розділу XIV Податкового кодексу України, відповідно підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 цьогоКодексу, віднесені продукти обробки та переробки зазначених вище товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Відповідно до ст. 209 п. 209.15 ПК України під виробничими факторами, за рахунок яких сформовано податковий кредит для цілей цієї статті слід розуміти: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів. б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції.

Згідно з пп. 14.1.234 Податкового кодексу України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей гл. 2 розд. XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1 - 24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Водночас, Податковий кодекс України не роз'яснює, що розуміється під "безпосереднім виробництвом" або "власним виробництвом" сільськогосподарської продукції, тому зміст цих понять в силу п. 5.3 Податкового кодексу України має визначатись відповідно до інших законодавчих актів. Так, під виробництвом загалом чинне законодавство України розуміє економічну діяльність, результатом якої є продукція. При цьому передбачено, що це поняття використовують для позначення всіх видів економічної діяльності (в тому числі і сільського господарства) (розд. 4 Національного класифікатора України "Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010").

Стаття 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III визначає сільськогосподарське виробництво як вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов'язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Згідно з Методикою розрахунку рівня рентабельності сільськогосподарської діяльності сільськогосподарських підприємств, затвердженою наказом Держкомстату від 14.02.2011 р. № 33, сільськогосподарським виробництвом є діяльність, що включає всі стадії технологічного процесу, пов'язаного з вирощуванням сільськогосподарських культур і тварин та отриманням внаслідок цього продукції сільського господарства.

Враховуючи вищезазначене, сільськогосподарське виробництво має місце лише тоді, коли наслідком такого процесу є готова сільськогосподарська продукція, яка Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", затвердженим наказом Мінфіну від 18.11.2005 № 790, визначається як актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Матеріали справи свідчать, що ДП "СГП Імені Іваненка" (КСП "Імені Іваненка") придбало у ТОВ Фірма "Астарта Київ" результат виконаних робіт щодо здійснення посівів, в т.ч. і кукурудзи і оброблення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, самостійно виконало окремі стадії біологічного процесу вирощування сільгосппродукції, внаслідок чого отримало та зібрало в жовтні-листопаді 2013 року дозрілий врожай такої продукції.

За змістом пунктів 1.2, 1.3 договору купівлі - продажу у ТОФ фірма "Астарта - Київ" (т.1, а.с. 126) позивачем придбано незавершене виробництво, що є результатом виконаних робіт (послуг) щодо посіву та оброблення землі, а не готового врожаю.

Детальна інформація щодо робіт (послуг), які придбаваються за даним Договором, вказується в акті приймання-передачі.

Згідно з актом № 001 здачі-прийняття робіт від 01.07.2013р. виконавцем проведені такі роботи (надані такі послуги) по договору № 60/0107/13 від 01.07.2013р.: поле кукурудза - засоби захисту рослин, мінеральні та органічні добрива, насіння та посадковий матеріал, послуги сторонніх організацій, послуги сторонніх організацій дискування, послуги сторонніх організацій культивація, послуги сторонніх організацій по внесенню ЗЗР, послуги сторонніх організацій по внесенню міндобрив, послуги сторонніх організацій дискування всього на суму 5 577 189,26 грн. (т. 1 а.с. 127).

Далі підприємством позивача фактично вирощено та зібрано у жовтні - листопаді 2013 року дозрілий врожай кукурудзи власною технікою та відображено обсяг зібраного врожаю у бухгалтерській звітності та звітності державного статистичного спостереження "Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2013 рік форми № 50 - сг (річна) у розділі 1 "Виробництво і реалізація продукції сільського господарства і послуг" у рядку 0030 "кукурудза на зерно" у графі 2 "виробництво продукції" у обсязі.

Протягом листопада - грудня 2013 року та січня 2014 року відповідно до договору купівлі - продажу від 01.07.2013 № 73А/0713/06, укладеного із ТОВ "Зерно-Агротрейд" (Покупець) (т.1, а.с. 133), позивачем проведено реалізацію останньому зерна кукурудзи. При цьому, реалізація проведена без ПДВ на загальну суму 11 222 482,0 грн. по ціні 1,27 грн., в т.ч. за листопад 2013 року - на 6692596, 60 грн., грудень 2013 року - на 4 075 839,15 грн., січень 2014 року - на 454 046, 45 грн.

За висновками перевірки підприємством не було нараховано податок на додану вартість в сумі 2 244 496, 40 грн.

Враховуючи наведенв вимоги закону незавершене виробництво, реалізованих позивачем, зернових культур є сільськогосподарським товаром в розумінні статті 209 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що у постійному користуванні позивача перебуває кілька земельних ділянок, що підтверджується державними актами на право постійного користування земельними ділянками (т.1, а.с. 79-125).

Діяльність КСП "Імені Іваненка" пов'язана з біологічними процесами вирощування сільськогосподарської продукції (основний вид діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур) і така діяльність призвела до передбаченого законодавством результату - отримання врожаю готової сільськогосподарської продукції, тобто така діяльність є виробництвом сільськогосподарської продукції.

При цьому, дане сільськогосподарське підприємство самостійно (безпосередньо) здійснювало таку діяльність, а тому отримана в її результаті продукція є сільськогосподарською продукцією власного виробництва такого підприємства, що підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку та відображено в статистичній довідці (форма 50-сг) "Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств".

При цьому, що визначення підприємства сільськогосподарським виробником не залежить від питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг, що повинна становити не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. Розмір питомої ваги вартості поставлених сільськогосподарських товарів/послуг у розумінні Податкового кодексу України буде мати значення лише в тому випадку, коли таке підприємство обере спеціальний податковий режим (фіксований сільськогосподарський податок), обрання якого є правом позивача, а не обов'язком. Позивач таким правом не скористався, перебуваючи на загальній системі оподаткування, однак ця обставина ніяк не спростовує того факту, що КСП "Імені Іваненка" є сільськогосподарським підприємством та здійснює сільськогосподарські види діяльності за КВЕД.

Доводи апелянта про те, що ці земельні ділянки передані ТОВ фірма "Астарта - Київ" для здійснення спільної діяльності, учасником якої є і позивач, судом до уваги не приймаються, оскільки доказів фактичної передачі позивачем землі зазначеному контрагенту чи в оренду чи в користування на підставі зареєстрованих в установленому законодавством порядку договорів, як і актів приймання - передачі цих земельних ділянок, суду не надано.

Земельне законодавство України не дозволяє передавати у користування іншим особам або в оренду земельні ділянки у режимі постійного користування без їх попереднього вилучення у попереднього користувача.

Враховуючи вищевикладене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позивач є сільськогосподарським товаровиробником та відсутність у позивача права на звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання зерна кукурудзи, тому податковим органом правомірно прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 № в частині донарахованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 820 041,47 грн.

Доводи апеляційних скарг є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов та позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду відстрочено Миргородській ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1793 грн. 28 коп. до ухвалення судового рішення по даній справі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області та Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2016р. по справі № 816/4683/15 залишити без змін.

Стягнути на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір в розмірі 1793 грн. 28 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 26.04.2016 р.