Справа № 805/5088/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 р. Справа №805/5088/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 година 00 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

при секретарі судового засідання Карпенко А.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 - особисто,

представника позивача - ОСОБА_2 - на підставі договору,

представника відповідача 1 - Віціна О.О. - на підставі довіреності,

представника відповідача 2 - не з'явився,

представника відповідача 3 - Віціна О.О. - на підставі довіреності,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, -

встановив:

11 грудня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, датований 08 грудня 2015 року і того ж дня надісланий на адресу суду, до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Артемівського відділу Національної поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на посаді (а.с. 4-8).

Ухвалою від 14 грудня 2015 року позовна заява залишена без руху (а.с. 18-19).

Недоліки позовної заяви усунені позивачем у строк та у спосіб, що визначені судом, а тому в силу положень ч. 2 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду, тобто 08 грудня 2015 року.

12 січня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач 1 або ГУМВС в області), Костянтинівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (далі - відповідач 2 або Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області), в якому позивач просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника ГУМВС України в Донецькій області Аброськіна В.В. № 402о/с від 06 листопада 2011 року «По особовому складу» в частині її звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скороченням штату);

- відновити її на посаді інспектора (психолога) Костянтинівського відділення поліції Артемівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 14 серпня 2000 року проходила службу в органах внутрішніх справ, на час виникнення спірних правовідносин обіймала посаду психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, перебуваючи у спеціальному званні «майор міліції».

23 листопада 2015 року позивач була ознайомлена з наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с «По особовому складу», з якого дізналася про своє звільнення з органів внутрішніх справ на підставі п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 06 листопада 2015 року за п. 64 «г» (через скорочення штатів) у запас Збройних Сил.

Позивач вважала наказ ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с «По особовому складу» в частині її звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Позивач доводила, що до 06 листопада 2015 року вона не була повідомлена, що з 06 листопада 2015 року буде звільнена через скорочення штатів.

Наголошувала, що звільнення за п. 64 «г» Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ провадиться за умови неможливості подальшого використання особи на службі. Разом з цим в оспорювавному наказі відсутнє відповідне обґрунтування.

Полизач зазначала, що на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 27 червня 2014 року № 245о/с вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Позивач вважала, що її звільнення відбулось всупереч вимогам законодавства, оскільки вона була звільнена в період находження у відпустці по догляду за дитиною.

Стверджувала, що при звільненні їй не було запропоновано вступити на службу до Національної поліції.

Зазначала, що відповідачами порушені вимоги ст. 184 Кодексу законів про працю України, оскільки позивач має двох дітей і одна дитина не досягла трирічного віку, а тому ГУМВС України в Донецькій області могло її звільнити лише за умови обов'язкового працевлаштування (а.с. 22-26).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити позов.

Додатково позивач пояснила, що 06 листопада 2015 року прибула до сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, де їй було повідомлено, що вона може бути прийнята до Національної поліції за умови виходу на службу та початку виконання своїх посадових обов'язків з 07 листопада 2015 року.

Позивач повідомила співробітників сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, що має бажання проходити службу в органах Національної поліції України, однак вийти на службу та безпосередньо приступити до виконання службових обов'язків з 07 листопада 2015 року не має можливості, оскільки за один день не зможе влаштувати своїх малолітніх дітей.

Позивач зазначила, що 06 листопада 2015 року написала рапорт про вихід з відпустки по догляду за дитиною з 06 листопада 2015 року, рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за переведенням до іншого органу) з 06 листопада 2015 року, а також заяву про прийняття її до Національної поліції та заяву про продовження відпустки по догляду за дитиною. Ці рапорти і заяви позивач передала до сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідач 1 - ГУМВС України в Донецькій області позов не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, остання займана посада - психолог сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 27 червня 2014 року № 245о/с їй була надана відпустка по догляду за дитиною до 10 квітня 2017 року.

У рамках реформування правоохоронної системи України 02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про Національну поліцію», який опублікований в газеті «Голос України» №№ 141-142 06 серпня 2015 року. Розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, та з 07 листопада 2015 року Закон України «Про міліцію» втрачає чинність.

Посилаючись на ст. 57, ч. 5 ст. 94 Конституції України, ст. 4 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», відповідач 1 стверджував, що законодавець забезпечив можливість громадян ознайомитись зі змістом нового акту та визначити заходи щодо його реалізації.

Згідно з п. 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

05 вересня 2015 року посадовими особами Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області особовий склад цього міськвідділу, в тому числі ОСОБА_1, були ознайомлені з вимогами Закону України «Про Національну поліцію», зокрема з розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» та повідомлені про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України.

У зв'язку з цим скорочено всі штати і посади, згідно з переліком змін у штатах МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388.

Відповідач 1 наголошував на тому, що у постанові Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 йдеться про повну ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, у тому числі ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Жодних відомостей про правонаступників ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівського ГУМВС України в Донецькій області постанова Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 не містить.

Окремих наказів, які б визначали правонаступників відповідачів 1 і 2, Міністерство внутрішніх справ України не видавало.

На цих підставах відповідач 1 стверджував, що не існує рішення, яким визначено установи - правонаступники ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, або встановлено факт проведення реорганізації, яка передбачає наявність осіб, які нестимуть права та обов'язки установ, що ліквідуються.

Посилаючись на ст. 104, ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України та роз'яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року, відповідач 1 доводив, що ліквідація юридичної особи - форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки; при ліквідації уся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується.

Відповідач 1 зазначав, що прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи надає право роботодавцю або уповноваженому ним органу ініціювати звільнення працівників. У разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067) власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення.

07 вересня 2015 року Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області надав до Костянтинівського міського центру зайнятості в Донецькій області інформацію про заплановане на листопад 2015 року масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію», чинного на момент виникнення правовідносин, порядок та умови проходження служби в міліції регламентувалися Положенням про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Підпунктом «г» пункту 64 Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

У зв'язку з втратою чинності нормативної бази щодо проходження служби працівниками міліції, скороченням всіх штатів і посад згідно з Переліком змін у штатах МВС, затвердженим наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388, та ліквідацією територіальних органів внутрішніх справ, у тому числі ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, звільненню підлягали всі працівники без виключення. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не перешкоджало їх звільненню зі служби в органах внутрішніх справ, що передбачено п. 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію».

Національна поліція України за своїм статусом є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію».

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що комплектування поліції здійснюється на підставі конкурсного набору за рахунок осіб, які відповідають категоріям вимог, необхідних та встановлених для служби в поліції, внаслідок чого набір до поліції здійснюється на конусних засадах, автоматичного перепризначення колишніх працівників міліції не передбачено.

Тому наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с ОСОБА_1 звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

У день видання наказу, а саме 06 листопада 2015 року, посадовими особами Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області позивача повідомлено про звільнення з органів внутрішніх справ через скорочення штатів та необхідність отримання належних їй документів, а 09 листопада 2015 року на адресу проживання позивача надіслане відповідне повідомлення.

23 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримала дублікат трудової книжки.

На цих підставах відповідач 1 стверджував, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог законодавства, а її вимоги про визнання незаконним та скасування оспорюваного наказу є безпідставними.

Відповідач 1 також наголошував на тому, що на час судового розгляду всі штати і посади ГУМВС України в Донецькій області скорочені згідно з Переліком змін у штатах МВС, затвердженим наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388, а органи внутрішніх справ, у тому числі ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області перебувають у стані ліквідації.

Як наслідок та відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» позивач не підлягає поновленню на посаді (а.с. 77-81, 121-124).

Представник відповідача 1 приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції між Донецьким окружним адміністративним судом та Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області.

У судовому засіданні представник відповідача 1 позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, надала пояснення, аналогічні тим, що наведені у запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 26 лютого 2016 року представник відповідача 2 - Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області пояснила наступне.

Особовий склад Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі позивач, був завчасно ознайомлений з положеннями Закону України «Про Національну поліцію» під особистий підпис. Працівникам, які перебували у відпустках по догляду за дитиною, додатково був наданий витяг з цього Закону, а саме розділ ХІ «Прикінцеві та перехідні положення».

Заяви та рапорти працівників, в тому числі тих, які виявили бажання проходити службу в органах Національної поліції, в день їх подання до сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області передавалися до ГУМВС України в Донецькій області.

06 листопада 2015 року ОСОБА_1 прибула до сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, їй повідомлено про можливість прийняття на службу до Національної поліції за умови виходу на роботу з 07 листопада 2015 року.

За висновком представника відповідача 2, ОСОБА_1 не могла приступити до виконання службових обов'язків з 07 листопада 2015 року, оскільки має малолітніх дітей.

На уточнююче запитання суду представник відповідача 2 пояснила, що позивач не відмовлялася від переходу на службу до Національної поліції, однак сказала, що не вийде на роботу 07 листопада 2015 року.

Представник відповідача 2 повідомила, що 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 написала рапорти та заяви щодо її подальшого перебування на службі. З якої причини ці документи не були отримані ГУМВС України в Донецькій області представник відповідача 2 не змогла пояснити.

Ухвалою від 15 лютого 2016 року до участі у справі у якості відповідача залучене Головне управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач 3 або ГУНП в Донецькій області) (а.с. 117-118).

Відповідач 3 - ГУНП в Донецькій області позов не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, остання займана посада - психолог сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с ОСОБА_1 звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» через скорочення штатів.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС України.

Національна поліція України за своїм статусом є новоутвореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію».

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що комплектування поліції здійснюється на підставі конкурсного набору за рахунок осіб, які відповідають категоріям вимог, необхідних та встановлених для служби в поліції, внаслідок чого набір до поліції здійснюється на конусних засадах, автоматичного перепризначення колишніх працівників міліції не передбачено.

З цієї причини зобов'язання іншої юридичної особи поновити на службі працівника, який не проходив у ній службу, суперечитиме законодавству.

Посилаючись на п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідач 3 стверджував, що при ліквідації підприємства (установи, організації) та утворенні нового, працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди у встановленому порядку.

Відповідач 3 наголошував, що з заявою про бажання проходити службу в поліції ОСОБА_1 не зверталася, а тому просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 140-142).

Представник відповідача 3 приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції між Донецьким окружним адміністративним судом та Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області.

У судовому засіданні представник відповідача 3 позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, надала пояснення, аналогічні тим, що наведені у запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову.

Про дату, час і місце проведення судового засідання відповідач 2 повідомлений належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36 КАС України, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с. 155).

Відповідач 2 явку свого представника до судового засідання 29 лютого 2016 року не забезпечив.

На підставі положень ч. 4 ст. 128 КАС України судове засідання проведене за відсутності представника відповідача 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Відповідач 1 - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08592158) зареєстроване як юридична особа 10 липня 1994 року, про що 30 листопада 2006 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 022578.

З 10 листопада 2015 року ГУМВС України в Донецькій області перебуває в стані припинення.

На час судового розгляду запис про державну реєстрацію припинення ГУМВС України в Донецькій області як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесений.

Вказані обставини встановлені на підставі даних он-лайн сервісу отримання відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 133-134), Положення про Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2004 року № 94 із змінами, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2006 року № 862 (а.с. 66-70).

Відповідач 2 - Костянтинівський міський відділ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08671583) зареєстрований як юридична особа 10 серпня 2006 року, про що 09 грудня 2008 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 002403.

З 06 листопада 2015 року Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області перебуває в стані припинення.

На час судового розгляду запис про державну реєстрацію припинення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесений.

Ці обставини встановлені на підставі даних он-лайн сервісу отримання відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 137-139), Положення про Костянтинівський міський відділ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області, затвердженого наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03 червня 2011 року № 1137 (а.с. 86-93).

Відповідач 3 - Головне управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код 40109058) зареєстроване як юридична особа, про що 07 листопада 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 012003. В стані припинення не перебуває.

Вказані обставини встановлені на підставі даних он-лайн сервісу отримання відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 135-136).

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 10 грудня 2008 року (а.с. 9-11).

У 2005 році позивач закінчила Національний університет внутрішніх справ і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Психологія» та здобула кваліфікацію психолога-спеціаліста, про що свідчить диплом серії НОМЕР_2, виданий 25 червня 2005 року (а.с. 149).

У 2008 році ОСОБА_1 закінчила закрите акціонерне товариство «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію магістра права, про що свідчить диплом серії НОМЕР_3, виданий 30 липня 2008 року (а.с. 148).

З 14 серпня 2000 року ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України, про що свідчить запис за № 1 у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_4, заповненому 06 листопада 2015 року (а.с. 12).

Позивач має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим 27 липня 2009 року (а.с. 13), та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що встановлено на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, виданого 15 квітня 2014 року (а.с. 14).

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 27 червня 2014 року № 245о/с «По особовому складу» майору міліції ОСОБА_1, яка обіймала посаду психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, надана відпустка по догляду за дитиною з 17 червня 2014 року до 10 квітня 2017 року.

Ця обставина також підтверджена довідкою члена ліквідаційної комісії - заступника начальника УКЗ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Шевченко О.Ю. (а.с. 125).

Наказ ГУМВС України в Донецькій області про призначення ОСОБА_1 на посаду психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області цю посаду суду не наданий, оскільки накази ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі по особовому складу, зареєстровані до 07 липня 2014 року, залишились в адміністративній будівлі ГУМВС України в Донецькій області у м. Донецьку, яка знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області, що підтверджено довідкою, виданою начальником УРСДЗ ГУМВС України в Донецькій області підполковником міліції Христовим А.А. (а.с. 71).

Факт обіймання позивачем посади психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області та її перебування у спеціальному званні «майор міліції» визнається сторонами, у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, оскільки вони підтверджується іншими письмовими доказами, зокрема наказами ГУМВС України в Донецькій області від 27 червня 2014 року № 245о/с та від 06 листопада 2015 року № 402о/с, а тому в силу положень ч. 3 ст. 72 КАС України ці факти не потребує додаткового доведення.

05 вересня 2015 року ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлена з п. 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», який передбачав, що з дня опублікування вказаного Закону всі працівники міліції, а також інші працівники МВС та його територіальних органів, закладів та установ вважаються попередженими у встановленому порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, про що свідчить Відомість з ознайомлення о/с Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області з п. 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 99).

Згідно з поясненнями представника Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, наданими в судовому засіданні, всім працівникам, які перебували у відпустках по догляду за дитиною, додатково був наданий витяг з Закону України «Про Національну поліцію», а саме розділ ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» (а.с. 100).

Як свідчить витяг зі Звіту про заплановане вивільнення працівників (зворотній бік форми № 4-ПН (план)), 07 вересня 2015 року начальником Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області підполковником міліції Гончаровим В.Л. до Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області були передані відомості про вивільнення працівників, в тому числі ОСОБА_1 В графі 6 рядку 100 Звіту «Заробітна плата (доход)» зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці (а.с. 94-96).

Листом від 07 вересня 2015 року № 13/15313 Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області повідомив Костянтинівський міський центр зайнятості про заплановане вивільнення 180 осіб з числа працівників міськвідділу, яке відбудеться 07 листопада 2015 року на підставі СТ № 32175/Тх МВС від 03 вересня 2015 року, п. 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію». Цей лист отриманий Костянтинівським міським центром зайнятості 07 вересня 2015 року та зареєстрований за вхідним № 01-18/1335 (а.с. 97).

06 листопада 2015 року на ім'я начальника ГУМВС України в Донецькій області генерал-майора Аброськіна В.В. ОСОБА_1 подала рапорт, в якому просила вважати її такою, що приступила до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною з 06 листопада 2015 року (а.с. 159).

06 листопада 2015 року на ім'я начальника ГУМВС України в Донецькій області генерал-майора Аброськіна В.В. ОСОБА_1 звернулася з рапортом, в якому просила звільнити її з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» у зв'язку з переведенням у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральний орган виконавчої влади (установи, організації) згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року (а.с. 160).

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 того ж дня нею були подані заяви про прийняття її до Національної поліції та про надання їй відпустки по догляду за дитиною.

Позивач зазначала, що мала намір вступити на службу до Національної поліції та продовжити відпустку по догляду за дитиною, відповідні рапорти і заяви вона передала до сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Представник відповідача 2, яка на момент виникнення спірних правовідносин, працювала у секторі кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України, цих доводів позивача не спростовувала.

Заяви ОСОБА_1 про прийняття до Національної поліції та про продовження відпустки по догляду за дитиною суду не надані.

Разом з цим представником відповідача 2 надані засвідчені копії рапортів ОСОБА_1 від 06 листопада 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та про вихід з відпустки по догляду за дитиною.

Згідно з поясненнями представника відповідача 2 реєстрація заяв та рапортів особового складу сектором кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області не проводилась, однак всі заяви і рапорти були передані до ГУМВС України в Донецькій області.

Як свідчить копія листа УКЗ ГУМВС України в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 62п/к, до Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області заява про прийняття на службу до Національної поліції від ОСОБА_1 не надходила (а.с. 144).

При цьому суд відзначає, що інформація про ненадходження до управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області заяви позивача про прийняття на службу до Національної поліції, надана не відповідачем 3, а іншим суб'єктом - управлінням кадрового забезпечення ГУМВС України в Донецькій області.

Згідно з копією довідки відділу документального забезпечення ГУНП в Донецькій області від 16 лютого 2016 року № 655/11/01-2016, звернення ОСОБА_1 щодо прийняття на службу до ГУНП в Донецькій області за обліками відділу документального забезпечення ГУНП в Донецькій області не значиться (а.с. 145).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388 затверджений Перелік змін у штатах МВС, який передбачав скасування всіх штатів та скорочення всіх посад по ГУМВС України в Донецькій області, скороченню підлягали 9 106,5 посад (а.с. 72).

06 листопада 2015 року ГУМВС України в Донецькій області виданий наказ за № 402о/с «По особовому складу».

Цим наказом згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майор міліції ОСОБА_1, психолог сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, звільнена з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

Вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становила 15 років 02 місяці 22 дні (а.с. 16, 73).

06 листопада 2015 року до дубліката трудової книжки серії НОМЕР_4 внесений запис за № 2 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с (а.с. 12).

Докази повідомлення позивача про звільнення з органів внутрішніх справ відповідачами 1 і 2 суду не надані.

Листом від 09 листопада 2015 року № 13/28 Костянтинівське відділення поліції Артемівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що 06 листопада 2015 року вона звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. У зв'язку з чим позивачу необхідно прибути до Костянтинівського відділення поліції для остаточного розрахунку та отримання належних їй документів (а.с. 101).

Докази на підтвердження дати надіслання (вручення) позивачу листа від 09 листопада 2015 року № 13/28 суду не надані.

З наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 ознайомлена під особистий підпис 23 листопада 2015 року. Того ж дня позивач отримала копію оспорюваного наказу (а.с. 16).

Дублікат трудової книжки ОСОБА_1 отримала під особистий підпис 23 листопада 2015 року, про що свідчить складена нею розписка (а.с. 98).

Як свідчить довідка Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 08 лютого 2016 року № 1898/204/06-16, в грудні 2015 року ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 9 871,88 грн. (а.с. 85).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

З приводу дотримання позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом суд відзначає наступне.

Ч. 3 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо звільнення громадян з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як було зазначено вище, з наказом ГУМВС України від 06 листопада 2015 року № 402о/с позивач ознайомлена 23 листопада 2015 року, того ж дня нею отриманий дублікат трудової книжки.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту обізнаності позивача звільнення з органів внутрішніх справ до 23 листопада 2015 року відповідачі не надали, а тому суд виходить з того, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізналася 23 листопада 2015 року.

Із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 08 грудня 2015 року, про що свідчить штамп підприємства поштового зв'язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (а.с. 17), тобто в межах місячного строку, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені норми права.

Відповідно до ст. 3 Конституції України юдина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Верховенство права належить до однієї з засад адміністративного судочинства, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 7, ст. 8 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 565 особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Ч. 1 ст. 18 Закону № 565 було визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Судом встановлено, на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 займала посаду психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області та їй було присвоєне спеціальне звання «майор міліції».

Отже, відповідно до п. 2 Положення № 114 позивач належала до старшого начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, правовідносини з приводу проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ були унормовані спеціальним законодавством - Положенням № 114, а тому норми всіх актів законодавства до цих правовідносин можуть бути застосовані лише в разі відсутності відповідних норм права в Положенні № 114 та за умови, що приписи цих актів не суперечать характеру та змісту правовідносин з проходження служби в міліції, тобто в субсидіарному порядку.

Відповідно до пп. «є» п. 49 Положення № 114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються додаткові та соціальні відпустки (по вагітності, родах і догляду за дитиною).

Згідно з п. 61 Положення № 114 додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

При цьому відповідно до п. 17 Положення № 114 вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 27 червня 2014 року № 245о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 була надана відпустка по догляду за дитиною з 17 червня 2014 року до 10 квітня 2017 року.

В силу положень п. 17 Положення № 114 ОСОБА_1 користувалася всіма права і пільгами, встановленими законодавством для матерів.

Так, ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Таким чином, ОСОБА_1 могла бути звільнена лише у випадку повної ліквідації підприємства (установи, організації) за умови її обов'язкового працевлаштування.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон № 580 офіційно оприлюднений 06 серпня 2015 року у газеті «Голос України» № 141-142.

Відповідно до п. 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Таким чином, з 07 серпня 2015 року набули чинності п.п. 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580.

Відповідно до п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

В силу прямої норми Закону (п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580) з дня опублікування цього Закону, тобто з 06 серпня 2015 року, всі працівники міліції, в тому числі позивач, вважалися такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд відзначає, що в даному випадку будь-якого обов'язку відповідачів 1 і 2 щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено.

Разом з цим відповідачем 2 були вжиті заходи щодо попередження позивача про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, про що свідчить Відомість про ознайомлення о/с Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області з п. 8 розділу ХІ Закону № 580.

З огляду на це суд не приймає доводи позивача, що вона не була повідомлена про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Водночас жодної пропозиції щодо можливості подальшого працевлаштування позивач від керівництва відповідачів не отримувала.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Аналіз п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 зумовлює висновок, що законодавець передбачив можливість прийняття працівників міліції на службу до поліції.

Така можливість обумовлена наявністю бажання працівника міліції проходити службу в поліції, а також відповідністю такого працівника міліції вимогам до поліцейських, які визначені Законом № 580.

При цьому п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу до поліції за їх згодою (шляхом видання наказів про призначення) чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, доводи відповідачів 1 і 3 про винятково конкурсний порядок добору поліцейських не ґрунтуються на положеннях Закону № 580.

Згідно з абз. 1 п. 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до абз. 2 п. 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Системний аналіз правових норм, що містяться у п.п. 9 і 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, зумовлює висновок, що питання стосовно подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції мало бути вирішено до 06 листопада 2015 року включно (впродовж трьох місяців з моменту попередження про наступне вивільнення).

Звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регламентовано розділом VII Положення № 114.

Відповідно до п. 62 Положення № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Підстави, за наявності яких особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), визначені п. 64 Положення № 114.

Так, відповідно до пп. «г» п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Пп. 1 п. 7 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, Кабінету Міністрів України доручено в місячний строк забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 641 «Про утворення Національної поліції України» утворена Національна поліція України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема ГУНП в Донецькій області.

Цією ж постановою вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, в тому числі ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівський МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Аналіз положень Законів № 565, № 580, постанов Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 641, від 28 жовтня 2015 року № 877, від 16 вересня 2015 року № 730 зумовлює висновок, що новоутворені територіальні органи Національної поліції не є правонаступниками територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Територіальні органи Міністерства внутрішніх справ припиняються як юридичні особи шляхом їх ліквідації. При цьому в силу положень ст. 104 Цивільного кодексу України така форма припинення юридичної особи як ліквідація за своєю сутністю не передбачає правонаступництва.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388 скорочено всі штати і посади, згідно з переліком змін у штатах Міністерства внутрішніх справ України.

У постанові від 19 січня 2016 року у справі № 21-2225а15 Верховний Суд України висловив позицію, що можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с позивач звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» Положення № 114 (через скорочення штатів).

За висновком суду, оспорюваний наказ ГУМВС України в Донецькій області в частині звільнення позивача є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки виданий з порушенням вимог п. 17 Положення № 114, ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України та не відповідає критеріям, наведеним у п.п. 1, 3, 5, 6 ч. 3 ст. 2 КАС України.

Поза увагою ГУМВС України в Донецькій області залишився той факт, що ОСОБА_1 подала рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» Положення № 114, тобто у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи організації.

Суд критично оцінює доводи відповідача 1 стосовно того, що цей рапорт до ГУМВС України в Донецькій області не надходив.

Так, позивач і представник відповідача 2 підтвердили факт подання такого рапорту, відповідачем 2 надана засвідчена ним копія цього рапорту, а тому ОСОБА_1 не може нести негативних наслідків не передання (несвоєчасного передання) поданого нею рапорту з Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області до ГУМВС України в Донецькій області.

Суд не приймає посилання відповідача 1 на п. 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, відповідно до якого перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Ч. 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення п. 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки закріплена в них норма звужує зміст та обсяг прав жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, порівняно з нормою, закріпленою у ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України.

Суд відзначає, що доводи відповідачів 1 і 2 стосовно того, що ОСОБА_1 могла бути прийнята на службу до Національної поліції за умови виходу на роботу з 07 листопада 2015 року є свідченням порушення по відношенню до позивача ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішенні Великої Палати у справі «Konstantin Markin v. Russia» № 30078/06 від 22 березня 2012 року Європейський Суд з прав людини відзначив, що відпустка по догляду за дитиною сприяє сімейному життю і неодмінно впливає на його організацію, а тому підпадає під дію ст. 8 Конвенції.

Вимога позивача про поновлення її на посаді інспектора (психолога) Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Позивач проходила службу на посаді психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області, а тому підлягає поновленню на цій посаді.

При цьому суд враховує, що на час судового розгляду записи про державу реєстрацію припинення ГУМВС України в Донецькій області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесені.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді - задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 402о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_7), психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського МВ (з обслуговування м. Костянтинівка та Костянтинівського району), згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді психолога сектору кадрового забезпечення Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області з 07 листопада 2015 року.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Постанова в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

6. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні 29 лютого 2016 року.

7. Повний текст постанови буде виготовлений 04 березня 2016 року.

8. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

9. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

10. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.