Справа № 2-а/2502/362/11
Суддя: Бойко В. І.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2502/362/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2011 р.

Бобровицький районний суд Чернігівської

області

в складі: головуючого -судді Бойко В.І.

при секретарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровищ адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора ДПС 4-го взводу ДПС БДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про визнання не чинною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в становив:

Позивач в позовній заяві до суду просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії СВ 1 № 020877 від 17 лютого 2011 року, відповідно до якої на нього накладено стягнення в розмірі 255 грн.. за порушення ним п.12.4 ПДР України і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Постанову вважає незаконною і такою що підлягає скасуванню , оскільки їхав з допустимою швидкістю, яка дозволена в населеному пункті і не порушував п. 12.4 ПДР України. Будь-які докази, які б підтверджували факт скоєння ним правопорушення відсутні і не надані відповідачем для підтвердження. Крім того відповідач не розяснив йому права відповідно до ст. 63 Конституції України, ст.2б8 КУпАП та не врахував при винесенні постанови ст. 33 КУпАП .

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує та просить, їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подав, про причини неявки до суду не повідомив . Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст. 128 ч.4 КАС України розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у відсутність відповідача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року відповідачем на позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що позивач порушив вимоги ті. 12.4 ПДР України - перевищив в населеному пункті допустиму швидкість руху більш ніж на 20 км/год і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.І КУпАП.

В протоколі позивачем вказано, що він не згоден з діями інспектора. Винесеною інспектором ДПС 4-го взводу БДПС ДАІ УМВС України ОСОБА_3 постановою серії СВ І№020877 від 17.02.2011 року на позивача накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.І КУпАП.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо

доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які

використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи

адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом скоєння адміністративного правопорушення, інших доказів вини позивача судом не встановлено.

Відповідно до п. 18.10 інструкції з питань діяльності підрозділів . дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС затвердженої наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 р. під час несення служби працівникам підрозділів ДПС забороняється використовувати технічні засоби та прилади, які не сертифіковані в Україні та не пройшли повірку або мають свідоцтво про повірку, термін дії якого минув.

Згідно п. 20.2 інструкції N° 111 від 27.03.2009 р. працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Па кожний технічний засіб чи прилад, який використовується підрозділом ДПС, заводиться окремий журнал обліку використання технічних приладів та технічних засобів. Він заповнюється командиром підрозділу ДПС, що видав прилад досвідченому підлеглому працівнику в справному стані (п.20.4. інструкції№111 від 27.03.2009р.).

Однак, ні в протоколі, ні в постанові у справі про адміністративне правопорушення, -не надано документів про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконними у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідачем не надано суду відповідних документів на вимірювальний прилад, сертифікат відповідного приладу та допуску його до роботи з даним приладом.

Таким чином, відповідач, працюючи наданій дільниці по виявленню порушень ПДР України і перевіряючи дотримання вимог водіями ПДР, а саме: дорожнього знаку 12.4, при винесенні постанови про накладення

адміністративного стягнення на ОСОБА_2, не навів ніяких доказів, які б в повній мірі підтверджували в його діях факт скоєння ним порушення, вказаних в протоколі і постанові правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

А тому, крім написаної відповідачем фабули протоколу та постанови про скоєння інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення, відповідачем в суд не надано ніяких доказів на підтвердження прийнятого рішення.

Таким чином, в ході судового розгляду даного адміністративного позову не знайшло свого підтвердження порушення позивачем п.12.4 ПДР України, як про це зазначено в протоколі і в постанові, а навпаки було ним спростовано наданими доказами. При таких обставинах слід визнати незаконною та скасувати постанову інспектора ДПС4-го взводу БДПС ДАІ серії СВІ № 020877 від 17 лютого 2011 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення в виді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.ІКУпАП.

Керуючись ст.ст.9,10,11, 14.159-163,167КАС України, -

по становив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до

інспектора ДПС 4-го взводу ДПС БДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора ДПС 4-го взводу БДПС ДАІ УМВС України ОСОБА_3 серії СВІМ 010877 від' 17 .02.2011 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.І КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає

ОСОБА_4

ГОЛОВУЮЧИЙ -.СУДДЯ