Справа № 474/277/16-а
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/277/16-а
Провадження № 2-а/474/5/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.04.16 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління держпраці в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

08.04.2016р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі заявою, в якій просить скасувати постанову від 31.03.2016р. головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за правопорушення передбачене ст. 188-6 КУпАП та винести відносно ОСОБА_2 окрему ухвалу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова № 14-13-078/0004/0004 від 31.03.2016р., якою не неї як начальника філії Врадіївський райавтодор накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачена ст. 188-6 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Так, позивач вказує на те, що з 08.02.2016р. по 10.02.2016р. головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 проведено позапланову перевірку філії Врадіївський райавтодор, за результатами якої останнім стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП та припис № 14-13-078/0007/0005.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 09.03.2016р. позивач була звільнена від адміністративного покарання на підставі ст. 22 КУпАП з оголошенням усного зауваження.

Згідно припису № 14-13-078/0007/0005 від 10.02.2016р. в роботі позивача були виявленні порушення законодавства про працю, а саме ст. 115 КЗпП України - на підприємстві заробітна плата видається не своєчасно більш як шістнадцять днів між днями виплати та строки не визначені Колективним договором. Вказаним приписом було зобов'язано позивача в строк до 10.03.2016р. забезпечити виплату заробітної плати відповідно до ст. 115 КЗпП України та скласти графік погашення заборгованості по заробітній платі.

Як зазначає позивач, з припису не зрозуміло за який період і кому конкретно мала бути погашена заборгованість. В приписі не має ніяких посилань на документи, які б підтверджували наявність вказаного порушення.

Однак, на виконання вказаного припису, позивач направила електронною поштою, а також нарочним ОСОБА_2 інформаційного листа (отримання якого останній підтвердив), в якому повідомлялось про усунення виявленого порушення, тобто виплачена заборгованість по заробітній платі за грудень 2015р. до листа було додано платіжні доручення, а також відомості про сплату заробітної плати.

Таким чином, як зазначає позивач, нею були виконанні вимоги припису № 14-13-078/0007/0005 від 10.02.2016р.

Також позивач вказує на те, що 23.03.2016р. проводячи позапланову перевірку філії Врадіївський райавтодор ОСОБА_2 вимагав надати відомості про нарахування заробітної плати за січень, лютий 2016 року, в зв'язку з чим, вона зателефонувала директору ДП Миколаївський ОАД ОСОБА_3, який в телефонному режимі пояснив ОСОБА_2, що оскільки філія не є юридичною особою, всі перевірки повинні погоджуватися з ОАД і директором ДП. Крім того, ОСОБА_3 сказав позивачу нічого не надавати інспектору, що остання і виконала.

Позивач також зазначає, що інспектор Бучко С.В. відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, та в зв'язку з тим, що протягом 2015 та 2016 років діє мораторій на проведення перевірок, не мав законних підстав для здійснення позапланових перевірок.

Представник відповідача надав заперечення на позов, в яких вказує на безпідставність позовних вимог вказуючи, зокрема на те, що він здійснював позапланові перевірки відповідно до вимог чинного законодавства, а протокол про адміністративне правопорушення та прийнята ним постанова відповідає вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, та пояснила, що відмовила інспектору у надані необхідних йому документів для проведення перевірки у зв'язку з вказівкою свого керівництва. На розгляді протоколу була присутня та надавала свої пояснення. Копію постанови отримала, однак за вказівкою керівника відмовилася від її підписання, як і підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Позивач також просила у разі відмови в задоволенні позову, вирішити питання про зменшення накладеного на неї адміністративного стягнення.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, та просив відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що на виконання наказу № 28 від 01.02.2016р. та відповідно до направлення Управління держпраці у Миколаївській області № 37 головним державним інспектором Бучко С.В. з 08.02.2016р. по 10.02.2016р. проведено позапланову перевірку філії Врадіївський райавтодор ДП Миколаївський облавтодор щодо: ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці; виплати заробітної плати з додержанням вимог законодавства; першочерговість виплати заробітної плати; компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату; своєчасність розрахунку по належним коштам зі звільненими працівниками; виплати середнього заробітку за час затримки в проведенні остаточного розрахунку; надання звільненим працівникам довідок про нараховану але не виплачену заробітну плату.

Згідно Положення про філію - філія Врадіївський райавтодор дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України створена як відособлений структурний підрозділ дочірнього підприємства та не є юридичною особою.

Відповідно до витягу з наказу № 14 від 13.04.1998р. керівником філії являється ОСОБА_1

За результатами вказаної перевірки 10.02.2016р. складено акт перевірки додержання філією Врадіївський райавтодор законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування № 14-13-078/0007, згідно якого на підприємстві філія Врадіївський райавтодор умовами колективного договору визначено строки виплати заробітної плати 23 та 7 числа місяця наступного за звітним.

При звірці дотримання строків виплати заробітної плати встановлено, що в порушення ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України Про оплату праці на підприємстві у 2015-2016 році заробітна плата працівникам виплачується не своєчасно, строки виплати заробітної плати, які визначені колдоговором не дотримуються, заробітна плата виплачується 1 раз на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 днів між даними виплатами.

Як приклад починаючи з грудня 2015 року по час перевірки заробітна плата працівникам виплачується не вчасно. Як приклад заробітна плата виплачується наступним чином: працівнику ОСОБА_4 нараховано до виплати 534 грн. 37 коп., працівнику ОСОБА_5 - 580 грн. 10 коп., працівнику ОСОБА_6 - 1 435 грн. 42 коп., працівнику ОСОБА_7 - 1 006 грн. 97 коп. всього до виплати 34 працівникові на суму 37 979 грн. 00 коп. фактично заробітна плата виплачена 10.02.2016р., платіжна відомість № 700.

Перевіркою табелів обліку робочого часу та відомостей нарахування зарплати за січень 2016 року встановлено, що нараховано 27 працівникам у розмірі до виплати 51 701 грн. 56 коп. На час перевірки заробітна плата не виплачена. Як приклад, ОСОБА_1 - 2 911 грн. 93 коп., працівник ОСОБА_8 - 1 114 грн. 88 коп., працівник ОСОБА_9 - 1 753 грн. 04 коп. зарплата не виплачена.

Як пояснив директор підприємства з приводу невиплаченої заробітної плати за січень 2016 року, зарплата не видавалась за відсутності надходження коштів з вищестоящої організації, що підтверджується наданими довідками про рух коштів, про надходження в касу та на рахунки підприємства, всього надійшло коштів в грудні 2015 року 74,6 тис. грн., які були використанні на оплату праці за листопад 2015 року в повному обсязі.

Всього на час перевірки на підприємстві рахується заборгованість по зарплаті перед 27 працівниками на загальну суму 51 701 грн. 00 коп.

10.02.2016р. головним державним інспектором Бучко С.В. стосовно директора філії Врадіївський райавтодор ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 14-13-078/0003 за ч. 1 ст. 41 КУпАП - порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 09.03.2016р. у справі № 474/174/16-п ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.

У вказаній постанові від 09.03.2016р. судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення № 14-13-078/0003 від 10.02.2016р. вбачається, що у ОСОБА_1, яка перебуває на посаді начальника філії Врадіївський райавтодор філії Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України з 10.04.1998 року, виявлено грубі порушення законодавства про працю, а саме в порушення ст. 115 КЗпП України на підприємстві у період за 2015-2016 рік заробітна плата працівникам виплачувалась не своєчасно, строки виплати заробітної плати, які визначені колективним договором, не дотримуються, заробітна плата виплачується один раз на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 днів між днями виплати. Так, заробітна плата за грудень 2015 року нараховувалась працівникам ОСОБА_4 - 534, 37 грн., ОСОБА_5 - 580,10 грн., ОСОБА_6 1 435,42 грн., ОСОБА_7 - 1 006,97 грн., та фактично виплачена 10.02.2016 року. Крім того, заробітна плата за січень 2016 року нарахована 27 працівникам у розмірі 51 701 грн. 56 коп., та станом на 10.02.2016 року не виплачена. Таким чином, ОСОБА_1 порушила встановлені терміни виплати заробітної плати працівникам, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Судом також зазначено, що дослідженими доказами повністю доведеною вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Крім того, 10.02.2016р. головним державним інспектором Бучко С.В., в присутності директора філії Врадіївський райавтодор ОСОБА_1 винесено припис № 14-13-078/0007-0005, яким зобов'язано останню забезпечити виплату заробітної плати відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України і скласти графік погашення заборгованості по зарплаті.

На виконання вказаного припису 10.03.2016р. позивачем за допомогою електронної пошти головному державному інспектору Бучко С.В. направлено листа № 19 від 10.03.2016р., яким було повідомлено, що заборгованість по заробітній платі за грудень 2015 року погашена в повному обсязі. До листа було додано платіжні доручення та відомості розподілу заробітної плати.

23.03.2016р. на виконання наказу № 85 від 21.03.2016 р. та відповідно до направлення Управління держпраці у Миколаївській області № 91 від 22.03.2016р. головним державним інспектором Бучко С.В. було проведено позапланову перевірку контролю виконання філією Врадіївський райавтодор припису № 14-13-078/0007/0005 від 10.02.2016р., за результатами, якої 23.03.2016р. на директора філії Врадіївський райавтодор ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 14-13-078/0004 за ст. 188-6 КУпАП - невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або створення перешкод для діяльності цього органу.

Підписати та отримати вказаний протокол позивач відмовилася, як пояснила остання за вказівкою керівника, однак з наявної в матеріалах справи копії протоколу вбачається, що головним державним інспектором Бучко С.В. примірник протоколу був залишений на філії, який отримала та зареєструвала як вхідну кореспонденцію ОСОБА_10 23.03.2016р. на вх. № 28. Позивач вказаного факту не заперечувала та пояснила, що ОСОБА_10 є працівник філії по кадровій роботі.

31.03.2016р. головним державним інспектором Бучко С.В., за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, винесено постанову № 14-13-078/0004/0004, згідно якої на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

У вказаній постанові зазначено, що склад адміністративного правопорушення полягає в тому, що після того як директор ОСОБА_1 була ознайомлена з підставою для проведення позапланової перевірки, контролю припису № 14-13-078/0007/0005 від 10.02.2016р., головним державним інспектором було пред'явлено посвідчення та надано для ознайомлення направлення на перевірку № 91 від 22.03.2016р., запропоновано надати робоче місце для проведення перевірки та необхідні документи: відомості нарахування та виплати заробітної плати за період грудень 2015 року, відомості нарахування та виплати зарплати за січень-лютий 2016 року, платіжні доручення підтверджуючі своєчасність виплати зарплати за визначений за визначений період. Але, директор підприємства відмовився надати вказані документи, чим створив перешкоду для проведення перевірки та законній діяльності головного державного інспектора. Таким чином, головний державний інспектор не мав можливості перевірити стан виконання припису № 14-13-078/0007/0005 від 10.02.2016р. щодо виплати заробітної плати відносно працівників філії Врадіївський райавтодор.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо посилань позивача на ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, згідно якої у головного державного інспектора Бучко С.В. були відсутні підстави для здійснення позапланової перевірки, слід зазначити наступне.

Згідно п. 1 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012р. № 390, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.07.2012р. За № 1291/21603 (далі - Порядок), цей Порядок встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності субєктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Частиною 1 ст. 2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 5 квітня 2007 року № 877-V (в редакції станом на 01.09.2015р.) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Водночас, ч. 2 цієї ж статті визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (зміни до ч. 2 ст. 2 внесені Законом України від 28.12.2014р. № 77-VIII).

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 85 Конституції України повноваження щодо прийняття законів належать ОСОБА_11 України.

Водночас, ст. 106 Конституції України визначено, що Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України.

Згідно ст. 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_11 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що згідно приписів Конституції України закони мають вищу юридичну силу по відношенню до підзаконних нормативно-правових актів, які, в свою чергу, приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, положення Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів в частині посилання на застосування Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суперечать приписам ст. 2 зазначеного Закону, яка містить імперативну норму щодо непоширення його дії на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, а відтак в даному випадку цей закон до спірних правовідносин не застосовується.

Щодо посилань позивача на дію протягом 2015 та 2016 років мораторію на проведення перевірок слід зазначити наступне.

Пунктами 1 та 2 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011р. № 386, визначено, що Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України.

Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік, установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

У звязку із запровадженням ст. 31 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 408 від 13.08.2014р. Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, якою визначено, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком (за винятком перевірок стану підготовки до роботи енергетичних обєктів субєктів електроенергетики та субєктів відносин у сфері теплопостачання) здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження. До вказаного переліку також входида Держпраці України.

В подальшому, згідно Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014р. № 76-VII, строк обмежень щодо проведення перевірок продовжено.

Так, п. 8 Прикінцевих положень вказаного Закону установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

Однак слід зазначити, що зазначені приписи чинного законодавства щодо обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами стосуються конкретного періоду, а саме лише серпня - грудня 2014 року та січня - червня 2015 року.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014р. № 71-VIIІ установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас, слід зазначити, Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014р. № 71-VIIІ прийняти й в сфері застосування виключно податкового законодавства.

В свою чергу, п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Таким чином, на відміну від ст. 31 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік та п. 8 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014р. № 76-VII, які стосуються обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, в тому числі і Держпраці України, Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014р. № 71-VIIІ, в силу сфери своєї дії, встановлює обмеження щодо проведення перевірок протягом 2015 - 2016 років виключно центральним орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та його територіальними органами.

Вказана правова позиції також відображена в листі Міністерства юстиції України Щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізосіб-підприємців контролюючими органами № 2112/14157-0-4-15/8.1 від 04.12.2015р.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що мораторій щодо обмеження проведення перевірок Держпраці України закінчився в липні 2015 року.

Щодо повноважень головного державного інспектора Бучко С.В. на проведення позапланових перевірок слід зазначити наступне, згідно п.п. 2-5 Порядку, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю).

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок.

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнобовязкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Інспектору на час проведення перевірки надається робоче місце, обладнане належним чином, право користування телефонним звязком, розмножувальною технікою, іншими послугами технічного характеру, необхідними для реалізації повноважень під час перевірки, оформлення матеріалів перевірки, спілкування з працівниками (у разі необхідності одержання пояснень).

Отже, Порядком визначено повноваження інспектора на проведення позапланових перевірок не залежно від кількості раніше проведених перевірок, за у мови наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку. При цьому, як визначено Порядком, проведення перевірок можливе за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів. При здійсненні перевірок суб'єктів господарювання чи їх відокремлених підрозділів не передбачено жодного погодження з останніми щодо порядку проведення таких перевірок.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного та з досліджених судом доказів вбачається, що інспектор Бучко С.В. мав необхідні повноваження на проведення позапланових перевірок в період з 08.02.2016р. по 10.02.2016р. та 23.03.2016р.

Твердження позивача про невідповідність припису про зобов'язання усунути виявлені недоліки законодавства про працю вимогам чинного законодавства, суд оцінює критично з огляду на те, що наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012р. № 390 одночасно з Порядком затверджено також і форму припису. Порядок та форма припису містить підстави його винесення та перелік необхідних даних, які слід в ньому відображати, однак не містять вимог щодо порядку його складання.

Хоча, вказаний припис не містить посилання на документи, які б підтверджували наявність порушення, а також вказівки на конкретну суть порушення законодавства про працю, а саме кому не виплачено зарплату, в якій сумі, за який період, однак відповідно до п. 7 Порядку за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнобовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Отже, з комплексного аналізу положень Порядку вбачається, що у разі виявлення порушення законодавства про працю, акт складений за результатами перевірки та припис про усунення виявлених порушень розглядається та оцінюється в сукупності, а не окремо оди від одного.

З матеріалів справи та пояснень позивача слідує, що в акті перевірки зазначено за який період виникла заборгованість по заробітній платі та в якій сумі. В акті також, як приклад, наведено прізвища працівників, перед якими, у філії є заборгованість по заробітній платі та міститься посилання на пояснення позивача щодо вказаних обставин.

За результатами проведеної перевірки Врадіївським районним судом Миколаївської області 09.03.2016р. прийнято постанову стосовно позивача по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст. 41 КУпАП - порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, в якій встановлено обставини вчинення вказаного правопорушення.

Таким чином, зазначене вище свідчить про обізнаність позивача про суть порушення законодавства про працю, а відтак і про суть обов'язку зазначеного в приписі від 10.02.2016р. про усунення виявлених порушень, що також слідує з обґрунтування позовної заяви.

Щодо оскаржуваної постанови від 31.03.2016р. головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за правопорушення передбачене ст. 188-6 КУпАП, слід зазначити наступне.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-6 КУпАП полягає у невиконанні законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або у створенні перешкод для діяльності цього органу.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що 23.03.2016р. інспектор вимагав від позивача надати документи на підтвердження виконання припису від 10.02.2016р., зокрема щодо виплати заборгованості по заробітній платі за січень-лютий 2016, хоча, як зазначає позивач, вона виконала вимоги щодо усунення виявлених порушень у строки визначені приписом, що підтверджується листом № 19 від 10.03.2016р. А враховуючи усну вказівку директора ДП Миколаївський ОАД ОСОБА_3 щодо повноважень інспектора на проведення перевірки та надання йому необхідних документів, позивач відмовилася надати останньому будь-які документи для здійснення перевірки.

Оцінюючи зазначений позивачем лист, як доказ виконання вимог припису, суд враховує те, що цей доказ стосується заборгованості по заробітній платі, яка виникла за грудень 2015 року, в той час коли згідно акту перевірки від 10.02.2016р. зазначено, що вказана заборгованість фактично виплачена 10.02.2016р.

Водночас, актом перевірки, згідно табелів обліку робочого часу та відомостей нарахування зарплати за січень 2016 року, також встановлено наявність у підприємства заборгованості по заробітній платі перед працівниками за січень 2016 року, яка станом на час проведення перевірки не виплачена.

Таким чином, оскільки припис стосувався невиплаченої заробітної плати не тільки за грудень 2015 року, а і за січень 2016 року, що, як встановлено судом було відомо позивачу, а відтак лист № 19 від 10.03.2016р. не підтверджує усунення позивачем виявлених порушення законодавства про працю.

Отже, в головного державного інспектора Бучко С.В. були обґрунтовані підстави вбачати в діях позивача, щодо ненадання необхідних документів для перевірки виконання припису від 10.02.2016р., наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП, а саме - створення перешкод для діяльності органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 230-1 КУпАП визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (стаття 188-6).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, - штраф до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його заступники та уповноважені ним посадові особи - штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховую приписи ст. 230-1 КУпАП та Порядку головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 мав повноваження на складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, а також виносити оскаржувану постанову за результатами його розгляду.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається, з оскаржуваної постанови, матеріалів справи, та пояснень позивача та представника відповідача, позивач була повідомлена про місце, дату та час розгляду протоколу листом № 14 від 24.03.2016р. (фіскальний чек про направлення від 24.03.2016р.). Головний державний інспектор Бучко С.В. розглянув протокол про адміністративне правопорушення в присутності позивача, якій було роз'яснено її права та останньою надано пояснення щодо складеного протоколу. Постанову позивач отримала, але, в зв'язку з усною вказівкою свого керівника, відмовилася від її підписання, як і підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, головним державним інспектором Бучко С.В., під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача та винесення оспорюваної постанови, дотримано вимоги ст.ст. 7, 230-1, 245, 246, 268 КУпАП.

На підставі вищевикладеного в сукупності вбачається, що вимога позивача є необґрунтованою, а відтак такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Щодо прохання позивача зменшити розмір накладеного на неї адміністративного стягнення суд зазначає, що ч. 1 ст. 293 КУпАП передбачено можливість органу (посадової особи) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість винесеної постанови прийняти рішення про зміну заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обставини справи та те, що на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу мінімальної межі, передбаченої ст. 188-6 КУпАП, положення ч. 1 ст. 293 КУпАП щодо зміни заходу стягнення в даному випадку не може бути застосовано.

Водночас суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7-9, 11, 69-71, 94, 99, 158-163, 185 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління держпраці в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ф.Г. Сокол