Справа № 826/8601/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ К/800/52839/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді - Загороднього А.Ф.,
суддів: Білуги С.В., Заїки М.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року

у справі № 826/8601/15

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві, Деснянського районного відділу Головного управління в м.Києві державної міграційної служби України

третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»

про зобов`язати вчинити дії (реєстрація місця проживання),-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ГУ ДМС України в м. Києві, Деснянського РВ ГУ в м. Києві ДМС України, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язати вчинити дії (реєстрація місця проживання).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі Романцова Т.В. в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Деснянського РВ ГУ ДМС України в місті Києві з заявою щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідком розгляду вказаної заяви, Деснянським РВ ГУ ДМС України в місті Києві повідомлено позивача про те, що нею не надано документів на підставі яких можливо зареєструвати її місце проживання, зокрема документів, що підтверджують право на проживання в гуртожитку.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

Відповідно до пункту 2.2 цього Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру.

Тобто статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також пунктом 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів визначено перелік документів, які особа або її законний представник подає для реєстрації місця проживання. Таким чином, зі змісту положень вищезазначених правових норм вбачається, що підтверджувальними документами, що дають право на проживання у житлі, можуть бути, зокрема, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. Законодавцем також передбачено, що у разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ордер на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у позивача відсутній, а наявне лише направлення на тимчасове поселення в гуртожиток від 16 липня 2004 року №1304.

Крім того, термін дії, наданого позивачем Договору оренди житлового приміщення від 20 липня 2010 року №254 закінчився 31 грудня 2010 року, інших документів, що підтверджують право на проживання за адресою: АДРЕСА_1 на час звернення до Деснянського РВ ГУ ДМС України в м. Києві позивач не надав.

Направлення від 16 липня 2004 року №1304 видане на тимчасове поселення в гуртожиток. Довідка від 20 березня 2015 року №36, видана ОСОБА_2 , підтверджує лише факт проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме направлення на тимчасове поселення підтверджує лише право на вселення до гуртожитку, але не дає позивачу права на реєстрацію місця проживання в даному гуртожитку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді С.В. Білуга

М.М. Заїка