Справа № 2а-874/12/0970
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/43449/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи
за касаційною скаргоюДолинської міської ради Івано-Франківської області
напостанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року
у справі№ 2а-874/12/0970
за позовомДолинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області
доДолинської міської ради Івано-Франківської області
третя особаРегіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області
за участюДолинського міжрайонного прокурора
провизнання нечинними рішень та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

11 травня 2006 року Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області звернулась з позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання нечинними рішень Долинської міської ради від 13 листопада 2003 року №445-10/2003, від 22 квітня 2004 року №179, від 28.04.2004 року №576-14/2004, акту приймання-передачі військового майна від 24 березня 2004 року та зобов'язання повернути військове майно у державну власність.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення про прийняття у комунальну власність майнового комплексу військового містечка №5 були прийняті Долинською міською радою з порушенням Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» № 1482 від 21 серпня 1998 року, зважаючи на відсутність пропозиції райдержадміністрації щодо прийняття у комунальну власність цього об'єкту та відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області №445-10/2003 від 13 листопада 2003 року, №179 від 22 квітня 2004 року та №576-14/2004 від 28 квітня 2004 року. Зобов'язано Долинську міську раду Івано-Франківської області повернути майновий комплекс колишнього військового містечка №5 (м. Долина Івано-Франківської області) у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Провадження у справі в частині визнання нечинним акту приймання-передачі військового майна від 24.03.2004 року закрито.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2012 року в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання повернути майновий комплекс колишнього військового містечка № 5 (м. Долина Івано-Франківської області) у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито. В решті постанову залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Долинська міська рада Івано-Франківської області звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В силу ч.2 ст.220 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №426-р прийнято пропозицію Міністерства оборони України про передачу майнового комплексу військового містечка №5 в місті Долина Івано-Франківської області до сфери управління Долинської районної державної адміністрації.

На виконання вказаного розпорядження, начальником Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району було передано до сфери управління Долинської районної державної адміністрації нерухоме майно військового містечка №5 в складі 24 будівель загальною балансовою (залишковою) вартістю 1065,1 тис. грн., інженерні мережі та земельну ділянку площею 12,03 га., що підтверджується актом приймання-передачі військового майна від 29.09.2003 року.

Рішенням Долинської міської ради четвертого демократичного скликання від 13 листопада 2003 року №445-10/2003 на підставі пропозиції Долинської районної державної адміністрації та документів, доданих до неї, було прийнято в комунальну власність територіальної громади міста Долина майновий комплекс військового містечка №5, який вивільнився в процесі реформування Збройних Сил України.

Прийняття майнового комплексу було оформлено актом приймання-передачі військового майна від 24 березня 2004 року, який складений комісією Долинської міськради, утвореною рішенням ради від 21 жовтня 2003 року за №384-9/2003, та підписаний заступником голови Долинської районної державної адміністрації Гуцуляком М.В. та заступником міського голови Мироном В.Б.

22 квітня 2004 року рішенням виконкому Долинської міської ради №179 було затверджено акт приймання-передачі військового містечка №5, що знаходиться в м. Долина по вул. Міцкевича, від 24 березня 2004 року в комунальну власність територіальної громади міста в особі Волинської міської ради.

В подальшому, рішенням Долинської міської ради №576-14/2004 від 28.04.2004 року майновий комплекс військового містечка №5 був переданий по договору довірчого управління Долинському комбінату комунальних підприємств. а також прийнято ряд рішень про передачу окремих об'єктів комплексу в оренду, проведено приватизацію частини майна тощо.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що передача цілісного майнового комплексу військового містечка №5 в місті Долина до комунальної власності Долинської міської ради була здійснена з порушенням норм частини 1 статті 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та підпункту «а» пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 21.09.1998 року №1482. З такими висновками суду першої інстанції погодився й суд апеляційної інстанції.

Проте, скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання повернути майновий комплекс колишнього військового містечка № 5 (м. Долина Івано-Франківської області) у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір у цій частині повинен вирішуватися на підставі норм Цивільного кодексу України в межах господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року №147/98-ВР та Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року №1482.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №147/98-ВР цей Закон регулює відносини, пов'язані з передачею об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об'єктів права комунальної власності у державну власність.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №147/98-ВР (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) об'єктами передачі згідно з цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (далі - підприємства); нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі об'єкти незавершеного будівництва, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; акції (частки, паї), що належать державі або суб'єктам права комунальної власності у майні господарських товариств; житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури (далі - об'єкти соціальної інфраструктури), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Згідно з статтею 3 Закону №147/98-ВР, ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 4 Закону №147/98-ВР визначено, що передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється, зокрема, за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених у абзацах другому, третьому, п'ятому частини першої статті 2 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №147/98-ВР, з державної у комунальну власність передаються безоплатно такі об'єкти, зокрема, військові містечка (майнові комплекси), інше нерухоме і рухоме військове майно (крім усіх видів озброєння, бойової техніки та боєприпасів), яке вивільняється в процесі реформування Збройних Сил України і не планується до використання за призначенням.

Передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.7 Закону №147/98-ВР).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 21.09.1998 року №1482 затверджене Положення про порядок передачі об'єктів права державної власності (далі - Положення), яке визначає порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об'єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування (далі - самоврядні організації), до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Підпунктом «а» пункту 2 Положення визначено, що об'єктами передачі згідно з цим Положенням є, зокрема, цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (далі - підприємства), крім об'єктів, визначених підпунктом "д" цього пункту. Структурний підрозділ підприємства може бути об'єктом передачі після виділення його в установленому порядку в цілісний майновий комплекс на підставі розподільного балансу.

У відповідності до підпункту «а» пункту 4 Положення передача цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що передача майнових комплексів військових містечок з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Судами вірно встановлено, що майновий комплекс військового містечка №5 перебував у державній власності та належав до сфери управління Долинської районної державної адміністрації на підставі розпорядження КМУ від 17.07.2003 року №426-р.

Рішення щодо передачі майнового комплексу колишнього військового містечка №5 в комунальну власність громади міста Долина Кабінетом Міністрів України не приймалось.

Судами обґрунтовано зроблено висновок про безпідставність доводів Долинської міської ради про те, що рішення про передачу військового містечка №5 у комунальну власність прийняте на підставі листа Долинської РДА з пропозицією про прийняття спірного майна в комунальну власність, оскільки згідно довідки №455/01-12/37 від 08.06.2012 року Долинської РДА письмові пропозиції щодо передачі майнового комплексу колишнього військового містечка №5 в комунальну власність громади міста до Долинської міської ради та до Кабінету Міністрів України (про погодження такої передачі) не направлялись. В той же час, відповідач також не надав суду письмових доказів існування такого листа.

Крім того, судами вірно зазначено, що у самому рішенні ради №445-10/2003 від 13 листопада 2003 року не зазначено реквізитів листа, що містить пропозицію Долинської районної державної адміністрації прийняти у власність військове майно.

Також, необґрунтованими є посилання скаржника на те, що акт приймання передачі військового майна від 24 березня 2004 року також підписаний заступником голови Долинської районної державної адміністрації Гуцуляком М.В., оскільки судами встановлено, що згідно розподілу обов'язків між головою, першим заступником та заступниками голови Долинської районної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням №281 від 25 жовтня 2002 року, до його повноважень не входила передача іншим суб'єктам майна, що належить державі і перебуває в управлінні цього органу виконавчої влади.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про порушення Долинською міською радою положень Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та Положення про порядок передачі об'єктів права державної власності при прийнятті рішення від 13 листопада 2003 року №445-10/2003 про передачу майнового комплексу військового містечка №5 у комунальну власність територіальної громади міста Долина.

З огляду на це, суди дійшли вірного висновку про визнання протиправними та скасування рішень Долинської міської ради Івано-Франківської області від 13.11.2003 року №445-10/2003, від 22.04.2004 року №179 та від 28.04.2004 року №576-14/2004.

Що стосується посилань скаржника про непідвідомчість даного спору адміністративному суду, оскільки спірні правовідносини носять майновий характер та стосуються права власності на майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства.

Посилання Долинської міської ради Івано-Франківської області на порушення судами норм процесуального права через не наведення аргументів поновлення позивачеві строку звернення до суду та не зазначення поважності причин пропуску цього строку, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2012 року було відмовлено у задоволенні клопотання Долинської міської ради про залишення адміністративного позову без розгляду. Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про дотримання позивачем річного строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України.

З огляду на це, суд не вирішував питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду в межах річного строку. Встановленого ст.99 КАС України.

Також, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України в частині позовних вимог про зобов'язання повернути майновий комплекс колишнього військового містечка №5 у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації, оскільки має місце спір про витребування майна з чужого незаконного володіння (негаторний), щодо якого законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Долинської міської ради Івано-Франківської області відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: