Справа № 802/4051/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/4051/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представника позивача: Сломінської Л.П.,

представника відповідача: не з'явився,

представника третьої особи 1: не з'явився,

представника третьої особи 2: не з'явився,

третьої особи 3: не з'явився,

представника третьої особи 4: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" до Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" (третя особа 1), відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області (третя особа 2), ОСОБА_2 (третя особа 3), Чечельницька районна державна адміністрація ( третя особа 4 ) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" (далі - ТОВ "Зоря Поділля") з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" (третя особа 1) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області (третя особа 2), ОСОБА_2 (третя особа 3) ( а.с. 1 ).

Відповідно до поданого представником позивача клопотання про заміну неналежного відповідача (а.с. 89 ) та заяви про уточнення позовних вимог ( а.с. 118 - 119 ) судом, ухвалою від 08.02.2016 року замінено неналежного відповідача Реєстраційну службу Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області на належного - Реєстраційну службу Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області ( а.с. 123 - 124 ).

Ухвалою суду від 18.02.2016 року до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Чечельницьку районну державну адміністрацію ( третя особа 4 ) ( а.с. 154 ).

Ухвалою суду від 17.03.2016 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням в журнал судового засідання, здійснено заміну первинного відповідача Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області на належного правонаступника - Чечельницьке районне управління юстиції у Вінницькій області ( а.с. 191, 193 ).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про їх уточнення (а.с. 118-119), позивач зазначив, що 31 серпня 2015 року товариство дізналося, що 19 червня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі. Вказаний договір зареєстровано 26 липня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області Фаранюком Сергієм Анатолійовичем. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними і така державна реєстрація підлягає скасуванню, оскільки право оренди вказаної земельної ділянки на момент реєстрації вже було зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та доводи наведені в додаткових письмових поясненнях ( а.с. 208 ), просила суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 200-203, 209). Заперечень на позов від відповідача до суду не надходило, заява щодо відкладення розгляду справи через неможливість прибуття в судове засідання також не подавалась.

Частиною 4 статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" в судове засідання 28 березня 2016 року не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними доказами ( а.с. 207 ). При цьому, в попередньому судовому засіданні представник ТОВ «Теплик - Агро» надала свої заперечення проти прозову, зазначивши, що вважає, що державний реєстратор приймаючи рішення про державну реєстрацію прав від 26.07.2014 року №14717007 щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за ТОВ «Теплик - Агро» на підставі договору оренди від 19 червня 2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" та ОСОБА_2, діяв у межах повноважень та у спосіб встановлений чинним законодавством України.

Треті особи 2, 3 та 4 в судове засідання також не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлялись завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в справі доказами ( а.с. 199, 212-213 ).

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду всі обставини справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 2,5112 га, яка розташована на території Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ( а.с. 74 ).

01 листопада 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі строком на 5 років ( а.с. 6-7 ). Зазначений договір належним чином зареєстрований про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2010 року № 71. Також, судом встановлено, що договір оренди землі від 01 листопада 2010 року достроково припинений не був.

Окрім того, як випливає із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні з пояснень осіб, які беруть участь в справі, між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" 19 червня 2014 року укладено договір оренди землі терміном на 5 років щодо цієї ж земельної ділянки ( кадастровий номер НОМЕР_1 ) та, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 липня 2014 року № 14717007, проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди зазначеної земельної ділянки за ТОВ «Теплик - Агро» ( а.с. 69-72, 83 - 84 ).

На запит позивача, листом від 30 листопада 2015 року № 27-28-99.0-1296/15-15, відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області повідомив ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" про те, що станом на 01 січня 2013 року, згідно Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди, значиться зареєстрованим 24.12.2010, реєстраційний номер 71, договір оренди землі між ОСОБА_2 та ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" щодо земельної ділянки площею 2,5112 га кадастровий номер НОМЕР_1 терміном на 5 років (а.с. 10 ).

За наведених обставин, позивач вважає протиправною державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ «Теплик - Агро», здійснену державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції 26 липня 2014року за №14717007, на підставі укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" договору оренди землі від 19 червня 2014 року, оскільки на час прийняття оскаржуваного рішення належна ОСОБА_2 земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 перебувала в законному користуванні ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" на праві оренди.

Як вважає позивач, відповідачем протиправно повторно проведено державну реєстрацію іншого речового права ( права оренди ) на одну і ту саму земельну ділянку, що суперечить вимогам земельного законодавства і порушує право позивача на користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд враховує наступне.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 цього Закону під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на таке майно з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства відповідач при проведенні державної реєстрації права оренди за договором оренди землі, що був укладений 19 червня 2014 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_2, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну державну реєстрацію права оренди щодо однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому суд наголошує на тому, що державна реєстрація права оренди землі на підставі договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після державної реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 вересня 2015 року в справі № 21-760а/15.

Згідно з частиною 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, виходячи з встановлених обставин справи, суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, здійснену 26.07.2014 року за №14717007 державним реєстратором Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, згідно з договором від 19 червня 2014 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_2, проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно з ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 26 липня 2014 року за № 14717007, на підставі договору оренди землі між фізичною особою ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" від 19 червня 2014 року щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14717007 від 26.07.2014, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, розташованої у Вінницькій області, Теплицький район, Маломочульська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, за товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик - Агро".

Стягнути на користь ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля"" () понесені судові витрати в сумі 1218 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна