Справа № П/811/1811/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2016 рокусправа № П/811/1811/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградської окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі №811/1811/14 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги, -

в с т а н о в и в:

10 червня 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила скасувати рішення відповідача №000311701 від 29.05.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не донарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 56723.78 грн. та штрафних санкцій на суму 8398.80 грн., скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.04.2014 року №Ф-29 Н-01 на загальну суму 74122.58 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, внаслідок чого був складений акт, на підставі якого прийняті оскаржувані рішення. Позивач зазначає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень були порушені норми чинного законодавства, а тому просить дані позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення Кіровоградської ОДПІ №000311701 від 29.05.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не донарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 56723.78 грн. та штрафних санкцій на суму 8398.80 грн., скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.04.2014 року №Ф-29 Н-01 на загальну суму 74122.58 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем за наслідками проведення господарських операцій, що не мають на меті реального характеру настання наслідків ними обумовлених, було занижено суму податку на прибуток фізичних осіб, у зв'язку з чим, зменшено суму ЄСВ, що підлягала сплаті протягом 2011 - 2014 років, відтак податковим органом вірно донараховано зобов'язання з ЄСВ та прийнято вимогу про стягнення боргу.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 31 березня 2014 року по 11 квітня 2014 року посадовими особами Кіровоградської ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за наслідками якого складено акт перевірки від 18.04.2014 року №229/11-23-17-01/НОМЕР_1.

В Акті перевірки, зокрема було встановлено порушення:

- пп. «а» п. ст.176.1 ст. 176 Податкового кодексу України - неналежне ведення обліку в частині визначення витрат за 2012, 2013 роки;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»- донараховано ЄСВ в сумі 65723,78 грн., в тому числі за 2011 рік - 50474,74 грн., за 2012 рік в сумі 1302,95 грн., за 2013 рік - 13946,09 грн.

- п. 138.1 пп. 138.1.1 ст.138, п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 6591,81 грн., в тому числі за 2012 рік - 563,23 грн., за 2013 рік - 6028,58 грн.;

На підставі зазначеного акта перевірки, відповідачем прийнято рішення № 000311701 від 29.05.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не донарахованого єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 65723,78 грн. та штрафних санкцій на суму 8398,80 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.04.2014 року № Ф-29 Н-01 на загальну суму 74122,58 грн. (а. с. 29, 30).

Правомірність та обґрунтованість рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки), прийнятих у відношенні позивача, є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень, оскільки позивачем за наслідками судового оскарження було скасовано всі податкові повідомлення - рішення щодо збільшення податкових зобов'язань з податку на прибуток, відтак відсутніми є, на думку суду першої інстанції, підстави для донарахування ЄСВ фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2, та складаються з: доходу від операційної діяльності та інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5, за винятком доходів, визначених у пункті 135.4 та у статті 136.

Відповідно п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

У п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України вказано, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з положень пп. 14.1.181. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до п. 177.2.ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу, згідно приписів п. 177. 4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм права, оподаткуванню за наслідками господарської діяльності фізичної особи - підприємця підлягає чистий дохід, що становить різницю між загальним оподатковуваним доходом (валовим доходом) та документально підтвердженими витрати, що пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з акта перевірки, а саме пп. 1.13 та п.п.2.1 Акту, зазначено, що перевіркою достовірності декларування витрат за перевіряємий період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, відображених в додатка 5 до декларації про майновий стан та доходи, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу та документально підтверджених витрат встановлено завищення витрат позивача всього на суму 43945,36 грн. за 2012-2013 роки.

Так, контролюючим органом не віднесено до валових витрат, ФОП ОСОБА_2 із суб'єктами господарювання, а саме: ПП «Конті-Преміум» (код 3776781), ПП «ЛКН-плюс», ТОВ «Д ГЛАСС», ТОВ «Владен-В.Р.», ПП «Союзмолторг 2005» та іншими, що мали місце в 2011- 2014 роках.

Підставою для даних тверджень податкового органу, являлись висновки позапланових перевірок контрагентів позивача, оформлені Актами за період 2011-2013 роки, як вбачається з матеріалів перевірки позивача.

В свою чергу, судом встановлено, що відображені відповідачем суми податку на прибуток, в якості занижених за перевіряємий період, вже слугували підставою для винесення податкових повідомлень-рішень у відношенні позивача, та були підставою судового оскарження.

Так, постановами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.04.2013 року у справі №811/363/13-а, від 24.09.2013 року №811/2561/13-а, від 16.01.2014 року у справі №811/3917/13-а, залишеними без змін за наслідками апеляційного оскарження, було скасовано податкові повідомлення - рішення про донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та з ПДВ, та встановлено реальність здійснення господарських відносин між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період, правомірність відображення позивачем валових доходів та витрат за наслідками господарської діяльності у період з 2011 року по 2014 рік. (а.с.33-36, 37-39, 40-44, 166-170).

У відповідності до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В свою чергу, відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 даного Закону для фізичних осіб-підприємців, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Враховуючи попередні висновки судів про відсутність порушень з боку позивача щодо визначення розміру сукупного оподатковуваного доходу за перевіряємий період, твердження відповідача про порушення позивачем п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є необґрунтованим.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо достатності підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та скасування прийнятих у відношенні неї рішення про застосування штрафних санкцій №000311701 від 29.05.2014 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-29 Н-01 від 18.04.2014 року в судовому порядку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, а підстави для її зміни або скасування, в межах доводів апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі №811/1811/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко