Справа № 2а/0470/12667/12
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2015 рокусправа № 2а/0470/12667/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛЛО" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року у справі № 2а/0470/12667/12 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛЛО" до Інспекції з питань захисту споживачів в Автономній Республіці Крим про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „АЛЛО" (далі за текстом - ТОВ „АЛЛО") звернулось до суду з позовом до Інспекції з питань захисту споживачів в Автономній Республіці Крим, в якому просило:

- визнати протиправним рішення № 266-р від 25.09.2012 року Інспекції щодо накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на ТОВ „АЛЛО";

- скасувати рішення № 266-р від 25.09.2012 року Інспекції щодо накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на ТОВ „АЛЛО".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на протиправність прийняття оскаржуваного рішення, з огляду на те, що чинним законодавством передбачено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, не вважається рекламою, крім того вказаний відповідачем стопер, щодо якого було встановлено правопорушення, не було розташовано вздовж дороги на тротуарі. Також зазначає, що відповідач діяв не у спосіб, передбачений законодавством, з огляду на те, що відповідачем в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 „Про затвердження порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу" (далі за текстом - Порядок № 693) жодних протоколів на місці, де розміщувався стопер, не було складено та не надавалось ТОВ „АЛЛО", направлення запиту № 02-01/1302 від 12.09.2012 року до ТОВ „АЛЛО" повинно було здійснюватись тільки у ході розгляду справи про правопорушення законодавства про рекламу, однак всупереч нормам чинного законодавства запит здійснено без складання протоколу та до початку розгляду справи. Крім того, позивачем зазначено, що подання до суду протоколу від 13.09.2012 року № 329 про порушення законодавства про рекламу є свідченням того, що він складений за відсутності свідків та наявності самих фактів порушень. Таким чином, рішення № 266-р від 25.09.2012 року має бути визнано протиправним та скасовано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що в ході проведеного контролю відповідачем було встановлено, що в м.Сімферополі вздовж дороги на тротуарі по пр. Кірова 28 розміщено рекламний носій (стопер) з інформацією ТОВ „АЛЛО", яка направлена на формування та/або підтримку інтересу споживачів рекламу до товару зі змістом мовою оригіналу „Алло. Звонки в Россию выгодно! Все предложения операторов". Вказана зовнішня реклама розміщена з ознаками порушення ч.ч. 1,3 ст. 16 Закону № 270/96 (без дозволу на розміщення зовнішньої реклами, виданого виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради), оскільки присутнє порушення вимог пункту 44 Постанови № 2067: спеціальні конструкції повинні маркуватись із зазначенням на каркасі спеціальної конструкції власника конструкції, номера дозволу і строку його дії, та оскільки розміщення зовнішньої реклами на пішохідній доріжці заборонено.

Відповідно частини 2 статті 26 Закону № 270/96 на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

12.09.2012 року Інспекцією було складено вимогу № 02-01/1302 про надання наступної інформації:

- щодо вартості розміщеної реклами або пояснення з зазначенням причини неможливості надання такої інформації;

- договору на виготовлення та/або розміщення реклами та погоджений макет даного зображення;

- свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ та про сплату податку (торговий патент);

- дозвіл на розміщення рекламного носія, видане виконкомом Сімферопольської міської ради:

- пояснення по факту даного порушення, інформацію про усунення порушення та забезпечення надання документів та явку відповідальної особи до 21.09.2012 року.

Відповідно пункту 11 Порядку № 693 за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

13.09.2012 року відповідачем було прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно ТОВ „АЛЛО".

Інспекцією було складено протокол № 329 від 13.09.2012 року про порушення законодавства про рекламу, в якому були зафіксовані вищевикладені порушення.

18.09.2012 року ТОВ „АЛЛО" було надано пояснення за вих. № 10/07 на вимогу від 12.09.2012 року, згідно яких позивачем зазначено, що розміщена інформація не є рекламою у розумінні статті 8 Закону № 270/96, а є такою, що об'єктивно необхідна споживачу для здійснення свідомого вибору товару та не містить закликів скористатись послугами того чи іншого оператора. Крім того, позивачем в поясненнях зазначено, що вказаний стопер не було розташовано на тротуарі за адресою м. Сімферополь, пр. Кірова, 28, а тому, враховуючи зазначене, ТОВ „АЛЛО" не порушувало вимоги діючого законодавства.

25.09.2012 року відповідачем було проведено засідання по справі про порушення законодавства про рекламу, оформлене протоколом № 29 від 25.09.2012 року.

Згідно пункту 18 Порядку № 693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

25.09.2012 року за результатами розгляду справи було прийнято оскаржуване рішення №266-р про накладення штрафу за порушення частини 6 статті 27 Закону № 270/96 в розмірі 1700,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із правомірності прийняття оскаржуваного рішення та відсутності підстав для його скасування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України „Про рекламу", (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 7 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно до частини 6 статті 9 Закону України „Про рекламу", вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що інформація, яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги, або не є інформацією, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (послуги), не є рекламою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Закону України „Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація про продукцію повинна містити, зокрема, назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються.

Відповідно до частини 3 статті 17 цього Закону продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

Отже у даному випадку йдеться про інформацію про товар та/або його виробника, яка об'єктивно необхідна споживачу для здійснення свідомого вибору товару, його належного використання, захисту своїх споживчих прав тощо. Така інформація не може містити закликів до придбання або не придбання того чи іншого товару, закликів скористатися послугами того чи іншого виробника тощо.

Згідно матеріалів справи стопер позивача мав наступну інформацію: зареєстроване найменування знаку товарів і послуг „АЛЛО", що належать „АЛЛО", що підтверджується копією Свідоцтва на знак для товарів і послуг; інформацію, яка об'єктивно необхідна споживачу для здійснення свідомого вибору товару, яка не містить закликів скористатися послугами того чи іншого оператора.

З наданих позивачем доводів та фотокартки місця розташування інформаційного стопера (що містяться в матеріалах справи), вбачається, що вказана інформація розміщена не на пішохідній доріжці, а на спеціальній виносній конструкції біля входу до магазину, тобто у місці де надаються послуги, безпосередньо біля входу у приміщення.

Відтак, розміщення у місці надання послуг інформації про вид послуг, який надається позивачем, не може вважатися рекламою у розумінні положень вказаного Закону. Крім іншого, зазначена вивіска розміщена біля входу в таке приміщення, що в силу приписів частини 6 статті 9 Закону не вважається рекламою.

Дослідивши фактичний зміст інформації та місце її розташування, колегія суддя суддів дійшла висновку про помилковість висновку суду першої інстанції що така інформація являється рекламою, а відтак оскаржуване рішення Інспекції є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи є підставою, для скасування оскаржуваної постанови суду із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених підстав.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Враховуючи, що судове рішення ухвалено на користь ТОВ „АЛЛО", яке не є суб'єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат у розмірі 164,65 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.94, п.3 ч.1 ст198, ст.202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛЛО" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року у справі № 2а/0470/12667/12 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити. Визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції з питань захисту споживачів в Автономній Республіці Крим № 266-р від 25.09.2012 року щодо накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на Товариство з обмеженою відповідальністю „АЛЛО".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛЛО" 164,65 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Інспекції з питань захисту споживачів в Автономній Республіці Крим

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко