Справа № 811/3415/13-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Гриціва М.І.,
суддів:Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_9 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановила:

У жовтні 2013 року ФОП ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 жовтня 2013 року № , яким їй визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 109 грн 25 коп. та штрафні санкції в розмірі 3527 грн 31 коп.

Суди встановили, що 11 квітня 2006 року ФОП ОСОБА_9 та акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - Банк) уклали кредитний договір № 278/39/Г-АК, згідно з яким позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в сумі 40 500 грн у порядку і на умовах, зазначених у договорі.

Станом на 30 жовтня 2008 року заборгованість за кредитним договором становила 30 369 грн 70 коп., яку Ленінський районний суд міста Кіровограда рішенням від 12 квітня 2010 року постановив стягнути з ФОП ОСОБА_9 на користь Банку.

6 березня 2012 року Банк прийняв рішення про анулювання кредитної заборгованості позивача, що обліковувалася на підставі кредитного договору від 11 квітня 2006 року та становила 20 512 грн 85 коп., штрафних санкцій у сумі

63 411 грн 37 коп., а також заборгованості з відшкодування витрат, понесених Банком на примусове стягнення боргу в сумі 333 грн 70 коп.

7 жовтня 2013 року ОДПІ провела перевірку ФОП ОСОБА_9 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 1 січня по 31 грудня 2012 року, за результатами якої того самого дня склала акт № 214/11-23-17-01 з висновками про те, що ФОП ОСОБА_9 порушила підпункт 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК). У зв'язку з цим їй були визначені податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 17 636 грн 56 коп., у тому числі: 14 109 грн 25 коп. - основний платіж та 3527 грн 31 коп. штрафні (фінансові) санкції.

На підставі акта перевірки ОДПІ 15 жовтня 2013 року направила заявнику податкове повідомлення-рішення № , яким визначила оспорену суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Кіровоградській окружний адміністративний суд постановою від 12 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовив. Рішення обґрунтував тим, що у разі невиконання кредитором вимог підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ такий кредитор зобов'язаний в повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 цього Кодексу. При цьому вказані доходи оподатковуються у складі загального місячного оподатковуваного доходу платника податку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 ПК.

Із наведеним обґрунтуванням не погодився Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд і постановою від 29 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове - про задоволення позову. Зазначив, що акт перевірки не містить відомостей щодо анулювання кредитором суми боргу платника за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Послався також на брак інформації про розмір складових боргу - заборгованості зі сплати кредиту, відсотків, пені або штрафу. Податковий орган не встановив і не відобразив в акті перевірки того, що списання (анулювання) боргу відбулось до закінчення строку позовної давності і ця сума боргу відповідно до вимог підпункту «д»

підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК є додатковим благом позивача.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 2 червня

2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись із ухвалою суду касаційної інстанції, ОДПІ звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування зазначених норм права послалася на ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 вересня

2014 року та 15 липня 2015 року (справи №№ К/9991/23590/12, К/9991/4131/12 відповідно).

В аспекті заявленого неоднакового правозастосування колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про таке.

У справі, про перегляд рішення суду касаційної інстанції в якій подано заяву, йдеться про оподаткування коштів, отриманих фізичною особою за цивільно-правовим договором як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого кредитором до закінчення строку позовної давності.

У судових рішеннях, наданих для порівняння, Вищий адміністративний суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій:

- в ухвалі від 18 вересня 2014 року - про те, що всупереч положенням пункту 1.15 статті 1, підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України від

22 травня 2003 року № 889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинного, на час виникнення спірних відносин) ФОП як податковий агент зі здійсненої ним операції з закупівлі грецьких горіхів не нарахував (не виплатив) оподаткований дохід на користь платника податку - фізичної особи, в якої придбав сільськогосподарську продукцію (горіхи), не утримав податок з суми доходу, отриманого фізичною особою - продавцем продукції (горіхів) в межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи;

- в ухвалі від 15 липня 2015 року - про те, що повернення надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит (податкову знижку), здійснюється органами державного казначейства виключно на підставі висновку податкового органу. Такий висновок складається податковим органом за наслідками розгляду податкової декларації платника податків.

З наведеного убачається, що правозастосовні висновки суду касаційної інстанції, відображені в наданих на порівняння судових рішеннях, за змістом і значенням відрізняються від правового висновку судового рішення у справі, яка переглядається, що унеможливлює їх порівняння, визначення правомірності чи незаконності оскарженого рішення та формулювання висновку про правильне застосування норм матеріального закону щодо спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність неоднакового застосування касаційним судом однієї й тієї самої норми права в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.І. Гриців
Судді: О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький