Справа № 823/236/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року справа № 823/236/16
10 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: представника позивача Колотило Л.М. - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача та третьої особи Пилипаса Р.О. - за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:
16.03.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Черкаської обласної державної адміністрації (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом від 26.02.2015 № 2 про відміну рішення тимчасової комісії при Черкаській обласній державній адміністрації від 12.04.2007 (протокол № 175) в частині встановлення ОСОБА_1 , 1956 р.н., статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 з визнанням виданого посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.04.2007 недійсним.

Позов мотивований тим, що рішенням комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.02.2015 (протокол № 6) було відмінено рішення комісії від 12.04.2007 (протокол №175) в частині встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визнано посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 23.04.2007 Черкаською ОДА - недійсним.

Позивач вважає зазначене рішення безпідставним, необґрунтованим та таким, що належить скасувати. Підставою для його прийняття стала архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України (далі - Архів) від 28.04.2012 № 179/1/80, повідомлено, що довідка на ОСОБА_1 від 11.12.2006 № 34187 не видавалась. Згідно довідки Архіву від 20.01.2016 № 179/1/492 повідомлено, що підтвердити участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 за період 03.11.1986 в складі військової частини НОМЕР_2 немає можливості.

Позивач зазначив, що у разі сумніву відповідача в тому, що ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, останній, у відповідності до вимог п.10 «Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мав взяти до уваги інші документи, зокрема військовий квиток серії НОМЕР_3 від 12.11.1974, довідку військової частини № 03354 від 04.11.1986, що також підтверджує участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, чого зроблено не було.

Окрім того, позивачем зазначено, що рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у справі № 2а/2370/4559/2012, залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 встановлено факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 у справі № 2а/2370/4559/2012 (про перегляд постанови від 17.01.2013 за ново виявленими обставинами), залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 встановлено факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечував повністю з підстав викладених у запереченні та просив суд залишити його без задоволення, наголосивши, що 22.01.2015 від Пенсійного фонду України надійшов лист до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (далі - Департамент), для вирішення питання позбавлення ОСОБА_1 статусу ліквідатора наслідків на Чорнобильській АЕС. Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України від 28.04.2012 № 179/1/80, повідомлено, що довідка на ОСОБА_1 від 11.12.2006 № 34187 не видавалась. На запит Департаменту від 16.12.2015 № 374/04-18 надано довідку Архіву від 20.01.2016 № 179/1/492, де зазначено, що підтвердити участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 за період 03.11.1986 в складі військової частини НОМЕР_2 немає можливості.

На підставі зазначеного, рішенням комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.02.2015, оформлене протоколом 2, відмінено рішення комісії від 12.04.2007 (протокол №175) в частині встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 та визнано посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 23.04.2007 Черкаською ОДА - недійсним.

Також, представник відповідача та третьої особи посилався на те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки 04.06.2015 був обізнаний про рішення комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.02.2015, оформлене протоколом 2, зі змісту заяви УПФУ в м. Черкасах про перегляд за нововиявленими обставинами постанови від 17.01.2013 у справі № 2а/2370/4559/2012, та зі змісту постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 у справі 2а/2370/4559/2012, прийнятої за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами постанови від 17.01.2013 у справі № 2а/2370/4559/2012, а тому не був позбавлений можливості звернутись із даним позовом до суду у строки встановлені ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи зазначене представник відповідача та третьої особи просив відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

В судовому засіданні на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд знайшов підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду у зв`язку з таким.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Позивач, після отримання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 у адміністративній справі № 2а/2370/4559/2012 (тобто, після набрання законної сили постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі за заявою управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у справі № 2а/2327/4559/2012 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення переплаченої пенсії), з метою досудового порядку вирішення спору 27.11.2015 звернувся до Черкаської ОДА із заявою про поновлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 16.02.2016 позивач дізнався, що рішення комісії від 26.02.2015 (протокол № 2) залишено без змін в частині визнання недійсним посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.04.2007. З 02.03.2016 до 15.03.2016 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в «Першій Черкаській міській лікарні», що підтверджується виписним епікризом № 2341.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позиції сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом з матеріалів справи досліджено, що відповідно до запису у військовому квитку НОМЕР_3 від 12.11.1974 позивач з 03.10.1986 до 03.11.1986 приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У відповідності із Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 має право на льготи. Отримав дозу опромінення 12,69 БеР.

Згідно довідки військової частини № НОМЕР_2 від 04.11.1986 № 145/фин, ОСОБА_1 перебував на навчальних зборах з 03.10.1986 до 03.11.1986.

Відповідно до довідки від 11.12.2006 № 34187 позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 03.10.1986 до 03.11.1986 та отримання дозу опромінення 12,69 бер.

Рішенням тимчасової комісії при Черкаській ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» від 12.04.2007 (протокол № 175), на підставі представлених документів ОСОБА_1 було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 А.

Рішенням комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.02.2015 (протокол № 2) було відмінено рішення комісії від 12.04.2007 (протокол № 175) та визнано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 , видане Черкаською ОДА 23.04.2007 недійсним. Зазначене рішення прийнято на підставі архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 28.04.2012 № 179/1/80 про те, що довідка від 11.12.2006 № 34187 не видавалась та є підробною, запит від ОСОБА_1 раніше до архіву не надходив.

Архівною довідкою від 20.01.2016 № 179/1/492, повідомлено, що підтвердити участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 за період з 03.10.1986 до 03.11.1986 в складі військової частини НОМЕР_2 немає можливості, тому, що в наказах командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині за вищевказаний період в журналі обліку доз опромінення військовослужбовців частини за період жовтень - листопад 1986, який знаходиться на зберіганні в архіві, ОСОБА_1 не значиться

Законом, що визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796).

Згідно із ст. 10 Закону № 796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 796-ХІІ передбачені підстави для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані - «Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (надалі - Порядок).

Пунктом 10 вищевказаного Порядку передбачено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Суд також наголошує, що у відповідності до п. 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документи, які засвідчують особливий статус особи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначеними нормативно-правовими актами визначено перелік документів, які підтверджують участь особи в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема до них відносяться довідки архівних установ, військові квитки або довідки командирів військових частин.

З аналізу зазначених актів суд дійшов висновку, що в даному випадку для встановлення відповідного статусу суб`єктом владних повноважень може використовуватись не конкретний документ, а один із перелічених документів, або декілька документів в їх сукупності.

Таким чином, в разі сумніву відповідача в достовірності архівної довідки від 11.12.2006 № 34187, останній був зобов`язаний взяти до уваги відомості первинних документів наданих позивачем, зокрема військового квитка НОМЕР_3 від 12.11.1974, відповідно до якого позивач з 03.10.1986 до 03.11.1986 приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У відповідності із Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 має право на пільги і отримав дозу опромінення 12,69 БеР та довідки військової частини № НОМЕР_2 від 04.11.1986 № 145/фин, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував на навчальних зборах з 03.10.1986 до 03.11.1986, чого зроблено не було.

Крім цього, стосовно посилань представника відповідача та третьої особи на те, що довідка від 11.12.2006 № 34187 є підробленою, суд зазначає про таке.

Відносини, пов`язані із встановленням факту фіктивності того чи іншого документа, підпадають під ознаки такого діяння як використання підроблених документів, що відповідно до ст. 358 Кримінального кодексу України є злочином.

Враховуючи, що використання підроблених документів є злочином, передбаченим ст. 358 Кримінального кодексу України, враховуючи положення ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що факт підробки документа та використання підробленого документа повинні бути підтверджені лише вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або висновок експерта. Відповідачем таких доказів не надано.

Суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Відповідачем не доведено, що з боку позивача мали місце зловживання або повідомлення недостовірної інформації.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у адміністративній справі № 2а/2370/4559/2012 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення переплаченої пенсії, що набрала законної сили 12.03.2013 відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, встановлено, що архівною довідкою галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 34187 від 11.12.2006 підтверджуються факт виїзду відповідача в зону аварії на Чорнобильській АЕС, а також дози опромінення, отриманих відповідачем. Належних та допустимих доказів підроблення, фальшивості тощо цієї довідки в суд не подано. У судовому засіданні представником позивача не спростований факт перебування відповідача в зоні відчуження та участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 в адміністративній справі № 2а/2370/4559/2012, що набрала законної сили 15.07.2015 відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, за заявою управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у справі № 2а/2327/4559/2012 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення переплаченої пенсії, заяву залишено без задоволення.

Суд наголошує, що заперечуючи проти позову за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надано доказів визнання нечинним, у встановленому законом порядку, зазначеного вище запису у військовому квитку позивача НОМЕР_3 від 12.11.1974, довідки військової частини № НОМЕР_2 від 04.11.1986 № 145/фин та архівної довідки від 11.12.2006 № 34187.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у силу вимог ч. 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що з огляду на запроваджений ст. 8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України означає обов`язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Зважаючи на обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, докази щодо їх підтвердження, керуючись актами законодавства щодо цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заперечуючи проти позову за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що рішенням комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 02.02.2016 (протокол № 1) на підставі архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.01.2016 № 179/1/492 у зв`язку з відсутністю даних щодо участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 30.10.1986 по 03.11.1986 у складі військової частини НОМЕР_2 підтверджено попереднє рішення комісії від 26.02.2015 протокол № 2 в частині визнання недійсним посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 № 517598, видане 23.04.2007 Черкаською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 .

Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування оскарженого позивачем рішення комісії від 26.02.2015 протокол № 2. Метою, з якою позивач звернувся за судовим захистом є відновлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, необхідно вийти за межі позовних вимог і скасувати рішення комісії Черкаської облдержадміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 02.02.2016 (протокол №1).

З огляду на викладене, на підставі наявних у справі доказів, дослідивши обставини адміністративної справи, застосувавши норми законодавства, враховуючи доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом від 26.02.2015 № 2 про відміну рішення комісії від 12.04.2007 (протокол № 175) в частині встановлення ОСОБА_1 , 1956 р.н., статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та визнанням недійсним виданого посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 23.04.2007 Черкаською обласною державною адміністрацією.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом від 02.02.2016 № 1 про підтвердження попереднього рішення комісії від 26.02.2015 протокол № 2 в частині визнання недійсним посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 № 517598, видане 23.04.2007 Черкаською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 26.04.2016.