Справа № 826/25805/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2016 року № 826/25805/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Київської міської ради

про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2016 р. адміністративні справи №826/25805/15 та №826/26345/15 об»єднано в одне провадження, присвоївши №826/25805/15.

Так, позивач ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, в якому, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Київської міської ради, які полягають у неповному наданні запитуваної інформації за запитом про надання публічної інформації від 16.09.2015 р. №1;

- стягнути з бюджету Київської міської ради на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4409,60 грн.;

- визнати протиправними дії Київської міської ради, які полягають у наданні відповіді від 20.11.2015 р. №225-СК-4273 про направлення за належністю запиту позивача в порядку ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- стягнути з бюджету Київської міської ради на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4409,60 грн.

Під час судового засідання 19.04.2016 р. представник позивача згадані вище позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, наведених у запереченнях, наданих до суду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У зв'язку із вказаними обставинами та згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Отже, розглянувши наявні у справі подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. у справі №2а-10358/12/2670 за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності, зобов»язання вчинити дії, суд вирішив:

1. встановити Київській міській раді новий строк для подання до суду звіту про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2012 в адміністративній справі №2а-10358/12/2670, а саме до 25.05.2015 (включно);

2. накласти на Голову Київської міської ради штраф у розмірі 15 (п'ятнадцяти) мінімальних заробітних плат, що становить 18 270 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят) грн., та стягнути його на користь:

- Державного бюджету України - в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) грн.;

- ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, адреса проживання, 02097, АДРЕСА_1) - в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) грн.;

3. вказану ухвалу направити Державній виконавчій службі України, Київській міській раді, ОСОБА_3.

16.09.2015 р. позивач звернулась електронним зв»язком до Київської міської ради (далі - КМР) із запитом №1 про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію щодо факту виконання чи невиконання відповідачем ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. у справі №2а-10358/12/2670 стосовно всіх пунктів зобов»язань.

Листом від 18.09.2015 р. №08/230-2138 КМР за підписом начальника управління правового забезпечення діяльності КМР повідомлено позивачу про направлення звіту про виконання постанови суду від 23.1.2012 р. та повідомлення суду у справі №2а-10358/11/2670 про підготовлення проекту рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_3 на АДРЕСА_2 для експлуатації та обслуговування кафе (закладу громадського харчування)», який буде розглянуто на пленарному засіданні Київської міської ради 16.07.2015 р.

При цьому також зазначено, що інформації щодо стягнення коштів в управлінні правового забезпечення діяльності КМР відсутня.

13.11.2015 р. позивач звернулась електронним зв»язком до Київської міської ради (далі - КМР) із запитом №1 про надання публічної інформації, в якому просила:

- надати інформацію щодо виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. по справі №2а-10358/12/2670 стосовно сплати головою КМР штрафу, що становить 18270 грн.;

- зазначити дату виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. по справі №2а-10358/12/2670 стосовно сплати Головою КМР штрафу, що становить 18270 грн.

Листом КМР від 20.11.2015 р. №225-СК-4273 позивачу (в копії) повідомлено про направлення за належністю відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запиту ОСОБА_1 (вх. від 17.11.2015 р. №3358(з)) для розгляду в установленому порядку та надання обґрунтованої відповіді в частині компетенції на адресу Першого заступника керівника апарату виконавчого органу КМР (КМДА).

В той же час листом від 26.11.2015 р. №009-4492 Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) відмовлено у задоволенні запити позивача вх. від 16.11.2015 р. №3358(з), з тих підстав, що апарат Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не володіє і не зобов»язаний володіти інформацією, щодо якої зроблений запит.

При цьому в обґрунтування зазначеної позиції відповідач у запереченнях посилається на рішення Київської міської ради від 01.12.2015 р. №5/5 «Про затвердження структури та загальної чисельності секретаріату Київської міської ради», згідно якого Київський міський голова, стосовно дій якого в тому числі і здійснено запит, входить до структури Київської міської державної адміністрації.

Відтак, не погоджуючись із позицією Київської міської ради позивач за захистом порушених прав та інтересів звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно до статті 7 цього Закону право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Забороняється вилучення і знищення друкованих видань, експонатів, інформаційних банків, документів з архівних, бібліотечних, музейних фондів, крім встановлених законом випадків або на підставі рішення суду.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб'єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939) встановлено, що публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2939 запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (ч. 5 ст. 19 Закону №2939).

Так, як визначено положеннями ст. 20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (ч. 2).

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4).

Між тим, як зазначено Вищим адміністративним судом України у довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 01.06.2013 р. (далі - Довідка), характерними ознаками, які виокремлюють публічну інформацію з-поміж інших видів інформації, є наступні:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо несуб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Згідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону №2939 розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 2 цієї статті закріплено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939).

Відтак, беручи до уваги наведені вище законодавчі положення, а також враховуючи наявні у справі матеріали, проаналізувавши при цьому за змістом листи-відповіді КМР від 18.09.2015 р. №08/230-2138 та від 20.11.2015 р. №225-СК-4273, суд прийшов до висновку про їх відповідність вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», з огляду на що, на переконання суду, доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська