Справа № 333/1898/16-а
Суддя: Герасименко С. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/1898/16-а
Провадження №2-а/333/70/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя, у складі головуючого судді Герасименко С.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про зобов'язання вчинити дії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, в якій позивач просить суд зобов'язати Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції змінити ОСОБА_1, по батькові з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її батьками є громадянка України ОСОБА_2 та громадянин України ОСОБА_3. Починаючи з 10 років вона проживала окремо від своїх батьків. Її фізичним і духовним розвитком, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, створенням умов для нормального самоусвідомлення, засвоєнню загальновизнаних норм моралі та інтересу до мого внутрішнього світу, створенням умов для отримання освіти, займались інші люди, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5. У 2004 року вона змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». Маючи намір на переміну по батькові, позивач звернулась до відповідача з заявою про заміну по батькові. Їй було відмовлено у прийнятті та розгляді заяви про зміну по батькові за відсутності необхідних законодавчих підстав.

Позивач вважає, що відмова відповідача у задоволенні її заяви про зміну по батькові з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» є неправомірною та такою, що порушує Конституційні права та ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожен має право на повагу до приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатися в здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб. Також, позивач вважає, що її по батькові, так як і її прізвище є складовою частиною повного імені, яке вона має право змінити, що на її думку підтверджується Рішенням Європейського суду з прав людини від 16 травня 2013 року по справі «Гарнага проти України» (заява №20390/07).

За таких обставин, позивач посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача порушено її право на зміну по батькові, вона звернулась до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Відповідач надав до суду заперечення в яких зазначив, що позовна заява не може бути задоволена оскільки зміна по батькових особою за власним бажанням або на підставі рішення суду діючим законодавством не передбачено. Розгляд справи представник відповідача просив проводити без його присутності.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 зроблено відповідний актовий запис за №2563, її батько ОСОБА_3, громадянин України, мати ОСОБА_2, громадянка України, що підтверджується відомостями свідоцтва про народження позивачки серія НОМЕР_1, яке видано повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя (а.с.).

12.04.2016 року за №431/02-03-04-37 Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції надав відповідь позивачеві щодо розгляду її заяви про зміну по батькові, а саме: по батькові з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.), в якій зазначив, що відповідно до положень ст.149 СК України, частин 3, 4 ст.295 ЦК України (Право на заміну імені) та пункту 1 розділу 4 глави ІІІ Правил державно реєстрації фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на зміну по батькові у разі зміни її батьком свого власного імені або виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження. Також прізвище, власне ім'я та по батькові може бути змінено у разі усиновлення особи, визнання усиновлення недійсним або його скасування відповідно до законодавства. Зміна власного імені батька документами не підтверджено. Зміна по батькові особи за власним бажанням законодавством не передбачено. Тому у прийомі та розгляді заяви про зміну по батькові відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.28 ЦК України ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до частин 1, 3 ст.295 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на зміну по батькові у разі зміни її батьком свого власного імені або виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження.

Згідно з ч.1 ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Частиною 1 ст.147 СК України встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька.

Відповідно до ст.149 СК України у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою.

Відповідно до пункту 1 розділу 4 глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на зміну по батькові у разі зміни її батьком свого власного імені.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до положень ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 2 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Виходячи з рішень та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 16 серпня 2013 року за заявою №20390/07 у справі "Гарнага проти України", враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на зміну по батькові з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», хоча це і безпосередньо не передбачено законодавством України, оскільки відмова щодо зміни по батькові не виправдана інтересам суспільства та не порушує права і свободи інших осіб.

Європейський суд у своєму рішенні зазначив, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім'я, Суд визнає, що законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації особи та зв'язку носіїв певного імені з сім'єю.

У рішенні Європейського суду йдеться й про те, що коли особа в Україні досягає дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні. Вартий особливої уваги той факт, що особа може зберегти по батькові, навіть якщо її батько більше не носить імені, від якого походить по батькові. У цьому випадку розірвання традиційного зв'язку між по батькові особи та іменем її батька визнається можливим. Європейський суд констатував, що за майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення позивача її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Державні органи не виконали своє позитивне зобов'язання щодо забезпечення права позивача на повагу до її приватного життя. Європейський суд одноголосно постановив, що було порушення статті 8 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, керуючись принципом співмірності законності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про зобов'язання внести зміни підлягає задоволенню.

Керуючись ст.3 Конституції України, ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-BP, ст.ст.2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 128,158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції змінити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці міста Запоріжжя, по батькові з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя /підпис/ С.Г. Герасименко

З оригіналом згідно.

Постанова не набула законної сили.

Оригінал постанови зберігається в матеріалах адміністративної справи №333/1898/16-а в архіві Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Суддя С.Г. Герасименко

Секретар Д.О. Уляницька