Справа № 754/2543/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/2543/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Клочко І.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на прийняту в порядку скороченого провадження постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання неправомірними дій щодо утримання з 01.02.2015 року сум податку на доходи фізичних осіб із розміру призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахованої пенсії;

- зобов'язання Відповідача видати розпорядження про перерахунок пенсії ОСОБА_2 без утримання сум податку на доходи фізичних осіб з 01.02.2015 року та сплатити недоотриману суму пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки приписами ПК України, які не визнані неконституційними, не передбачено звільнення від оподаткування пенсій учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Відповідач як податковий агент правомірно здійснював утримання з пенсії Позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що спричинило постановлення помилкового рішення. Наголошує на неврахуванні судом першої інстанції особливого характеру пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка, на переконання Апелянта, є відшкодуванням фактичних збитків, заподіяних здоров'ю.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за їх відсутності у відкритому судовому засіданні без фіксування останнього за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Від Відповідача 25.04.2016 року надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якій останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів Апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до категорії І, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.10.1999 року (а.с. 6). Крім того, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні як одержувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» року, розмір якої станом на 01.02.2015 року складав 9 811,09 грн. (а.с. 11).

У грудні 2015 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про припинення відрахування з пенсії 15% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору.

Листом від 28.12.2015 року №7848/09/Г-830 (а.с. 5) Відповідач повідомив Позивача про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 01.01.2015 року об'єктом оподаткування військовим збором та податком на доходи фізичних осіб визначено суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання в частині, що перевищують три розміри мінімальної заробітної плати. Відтак у листі зазначено, що оскільки розмір пенсійної виплати ОСОБА_2 станом на 01.02.2015 року складав 9 811,09 грн., з неї вираховується 923,56 грн. податку на доходи фізичних осіб та 92,36 грн. військового збору.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з приписів ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 1, 8, 18, 162, 164, 168 Податкового кодексу України, а також ст. 64 Бюджетного кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вирахування з пенсії Позивача 15% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору відповідає вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі загальності оподаткування - кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

Пунктом 18 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства;

При цьому, на думку судової колегії, наявність пільг зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів не свідчить про безумовне і повне звільнення таких осіб від сплати такого роду платежів.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що в п. 3 рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року у справі № 18/183-97 (щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України) зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може водночас бути врегульована однопредметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать одне одному.

Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, враховуючи вищевказане рішення Конституційного Суду України, судова колегія приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відсутній конфлікт правових норм, оскільки Податковий кодекс України є спеціальним законом, що регулює питання оподаткування доходів, а оскільки відповідні зміни до нього (щодо можливості оподаткування пенсій) внесено значно пізніше, ніж прийнято Закон України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає саме норма Податкового кодексу України.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до податкового законодавства в частині оподаткування пенсій податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Так, приписами пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України в редакції, яка діяла до 01.09.2015 року, закріплено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Тобто, об'єктом оподаткування у розумінні пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України є, зокрема, сума пенсії, під якою розуміється, зокрема, і державна та додаткова пенсії, призначені на підставі положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

З 01.01.2015 року відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у сумі 1218 грн. на місяць. З 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» склав 1 378,00 грн.

Тобто, починаючи з 01.01.2015 року податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654 грн. (1218 х 3), а з 01.01.2016 року - 4 134,00 грн. (1378 х 3) зобов'язані утримувати податок на доходи фізичних осіб за ставкою15 відсотків.

Враховуючи, що зі змісту розрахунку пенсії ОСОБА_2 (а.с. 11-12) вбачається, що розмір пенсії останньої складає 9 811,09 грн., Відповідачем вірно обраховано базу оподаткування у 2015 році - 6 157,09 грн. (9 811,09 грн. - 3 654,00 грн.) та розмір податку на доходи фізичних осіб - 923,56 грн. (6 157,09 х 15%) і у 2016 році - 5 677,09 (9 811,09 грн. - 4 134,00 грн.) та розмір податку на доходи фізичних осіб - 851,56 грн. (5 677,09 х 15%).

Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Приписи пп. 1.1 - 1.4 вказаного пункту закріплюють, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

З наведеного випливає, що починаючи з 01.01.2015 року податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що становить базу оподаткування у розумінні ст. 164 ПК України, повинні утримувати військовий збір у розмірі 1,5% від об'єкта оподаткування.

Відтак, оскільки оподатковуваний розмір пенсії Позивача у 2015 році складав 6 157,09 грн., а у 2016 році - 5 677,09 грн., Відповідач вірно обрахував розмір військового збору в сумі 92,35грн. (6 157,09 грн. х 1,5%) та 85,15 грн. (5 677,09 х 1,5%) відповідно.

При цьому суд першої інстанції вірно зауважив, що Управління є виключно податковим агентом Позивача з огляду на таке.

Відповідно до пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Згідно пп. «а» п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Приписи п. 168.3 ст. 168 Податкового кодексу визначають, що розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

За таких обставин органи Пенсійного фонду України в частині розрахунку податкових зобов'язань з пенсійних виплат є податковими агентами, а тому, вчиняючи вказані дії Відповідач діяв як податковий агент, яким вирахувано відповідні суми доходу (пенсії) у відповідності до вищевказаних вимог податкового законодавства. При цьому судова колегія звертає увагу на те, що наведені положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, а тому Відповідач, утримуючи з Позивача податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, діяв на підставі та відповідно до чинного законодавства.

Крім того, судовою колегією враховується, що право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії або віднесення її до оподатковуваного доходу узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

За таких обставин, оскільки зазначений Закон не конституційним не визнавався, то він підлягає виконанню, а відповідні зміни до нього в частині оподаткування пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були внесені Законом України «Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб», який набрав чинності з 01.09.2015 року, Відповідач абсолютно правомірно вираховував з оподаткованого розміру пенсії Позивача податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Аналогічна позиція випливає зі змісту ухвал Вищого адміністративного суду України від 14.01.2016 року у справі №К/800/35764/15 та від 18.01.2016 року у справі №К/800/53214/15.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановленя, є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.