Справа № 808/8930/15
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року о/об 16 год. 01 хв.Справа № 808/8930/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника Відповідачів-1,2 ОСОБА_2, представника Відповідача-3 ОСОБА_3, розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до 1) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, 2) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, 3) Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі - позивач або ОСОБА_4.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (надалі - Відповідач-1 або ГУМВС в Запорізькій області), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (надалі - Відповідач-2 або ГУНП в Запорізькій області), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (надалі - Відповідач-3 або ГУ ДКСУ у Запорізькій області), в якому позивач (з урахуванням уточнення (а.с.110-115)) просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015 №424о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу ГУМВС в Запорізької області з органів Міністерства внутрішніх справ у запас Збройних Сил України; 2) поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, в органах Міністерства внутрішніх справ на посаді слідчого Слідчого відділення Мелітопольського відділу Національної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, або на іншій вакантній посаді або в іншому підрозділі органів внутрішніх справ, на дату ухвалення рішення по справі; 3) стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11135 грн. 25 коп.; 4) стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 50000 грн. 00 коп.

В адміністративному позові позивачем зазначено, що з 30.03.2012 позивач був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, зокрема займав посаду слідчого Слідчого відділення Мелітопольського MB ГУMBС в Запорізької області. З метою виконання своїх службових обов'язків, в зв'язку з проведенням Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, 07.10.2015 позивач відряджений до Донецької області для проходження бойових завдань по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 08.10.2015 позивач прибув до м.Краматорська Донецької області для безпосередньої участі в Антитерористичній операції, про що свідчить витяг з Наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ від 17.10.2015 №290. Виконавши свої обов'язки 06.11.2015 позивач вибув із зони проведення Антитерористичної операції до місця постійної дислокації, тобто до Мелітопольського MB ГУМВС в Запорізькій області, що підтверджується витягом з Наказу №310 від 06.11.2015. Слов'янським MB ГУМВС України в Донецькій області було 06.11.2015 видано довідку, яка підтверджує факт безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, і у зв'язку з цим позивачу найближчим часом буде присвоєно статус учасника бойових дій та видано відповідне посвідчення, оскільки оформлення документів займає деякий час. Прибувши до місця проходження служби позивач дізнався, що його звільнено із займаної посади слідчого Слідчого відділення Мелітопольського MB ГУМВС в зв'язку із скороченням штату на підставі наказу ГУМВС в Запорізькій області №424о/с від 05.11.2015 згідно п.10, 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та п.64 «г» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» з 06.11.2015 у запас Збройних Сил. Однак, в Трудовій книжці зроблено запис №9 про звільнення на підставі Наказу ГУМВС №415о/с від 06.11.2015, а потім даний запис визнано недійсним та зроблено запис №11 про звільнення позивача на підставі вищевказаного Наказу №424о/с від 05.11.2015, що в свою чергу свідчить про заздалегідь спланований намір звільнити позивача без жодних на те законних підстав. Відповідний наказ позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Як свідчить з вищевикладеного, із зони проведення Антитерористичної операції позивач прибув тільки 06.11.2015, а фактично рішення про звільнення позивача прийнято 05.10.2015, про що свідчить спірний Наказ від 05.11.2015. Посилаючись на п.10 та 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», позивач наполягає, що жодних підстав для застосування розділу VII «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», відповідачами не було. На думку позивача, не дотримано передбаченого чинним законодавством тримісячного строку для попередження про скорочення чисельності штату, це в той час, коли позивач ризикуючи власним життям в зоні проведення Антитерористичної операції захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України. Тому, на думку позивача, є очевидним, що відповідачі жодним чином не перевіряли можливість подальшого використання позивача на службі, враховуючи той факт, що Мелітопольський MB ГУМВС не ліквідовано як структурний підрозділ, та позивачу не запропонували будь-якої іншої посади в підрозділі чи структурі при ГУМВС України в Запорізькій області або будь-які інші рівнозначні посади в системі органів МВС України, які б відповідали стажу роботи позивача, рівню кваліфікації та продуктивності праці. І з наведеного виходить, що рішення про звільнення позивача було прийнято ще до його приїзду, тобто «заднім числом», при цьому не витримавши законності та прозорості процедури звільнення. За довідкою Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області від 19.11.2015, розмір заробітної плати позивача за вересень та жовтень 2015 року становить 4741 грн. 00 коп. Крім того, в результаті незаконного звільнення відповідачами спричинено позивачу значну моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн. 00 коп. Моральна шкода полягає в тому, що в результаті незаконних дій відповідачів, позивач почуває себе як «відпрацьований матеріал», що значною мірою пригнічує його як особистість, в тому числі він має почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідачів. Були порушені життєві плани позивача, погіршення можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представником Відповідачів-1,2 подано до суду письмові заперечення (а.с.36-42), в яких зазначено, що ГУМВС України в Запорізькій області вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.10.2014 №1118-р «Питання реформування органів внутрішніх справ України» схвалено розроблену Міністерством внутрішніх справ Стратегію розвитку органів внутрішніх справ України та Концепцію першочергових заходів реформування системи Міністерства внутрішніх справ, основним завданням якої є оптимізація структури МВС. Відповідно до п.9 Розділ XI Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Позивач у визначений Законом термін не подавав заяви про бажання проходити службу в поліції. Пунктом 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон опубліковано 06.08.2015 в газеті «Голос України» у №141-142. Пунктом 5 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено втрату чинності Закону України «Про міліцію» (з 07.11.2015 міліція в Україні, як державний орган виконавчої влади припинила своє існування). Згідно з вимогами п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Діючим законодавством форма попередження працівника про вивільнення невстановлена, а тому воно може бути зроблено у вигляді листа, розпорядження чи іншого документа, у даному випадку органами державної влади був обраний спосіб попередження, зокрема працівників міліції (осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів - у формі норми Закону, що носить загальнодоступний характер та встановлює достатній термін для того щоб дізнатися про можливі наслідки такого попередження. Отже, представник Відповідачів-1,2 вважає, що позивач був належним чином попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону України «Про Національну поліцію» з дотриманням вимог щодо мінімальних термінів такого попередження. Крім того, представник Відповідачів-1,2 звертає увагу суду, що Наказом МВС України «Про організаційно-штатні питання» від 06.11.2015 №1388 скорочені всі штати ГУМВС, тому вважає, що оскільки посада, з якої було звільнено позивача скорочена, орган, з якого було звільнено позивача - ліквідовано, то у суду є підстави для відмови у задоволені позовних вимог в цій частині. Посилаючись на п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (зі змінами) де зазначено, що можливість відшкодування моральної шкоди має бути прямо передбачена законом, представник Відповідачів-1,2 наполягає на тому, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України регулюється спеціальним законодавством, яким можливості відшкодування моральної шкоди особі начальницького складу ОВС України при проходженні служби - не передбачено. Розрахунок та виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснювалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої 31.12.2007 наказом МВС України №499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896. Таким чином, представник Відповідачів-1,2 вважає безпідставними посилання позивача на норми ст.235 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100. Відповідно до п.1.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Позивач перед звільненням проходив службу в Мелітопольському MB ГУМВС України в Запорізькій області, яке позивачу і здійснювало виплату грошового забезпечення. Тож, належним відповідачем в частині вимог щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є Мелітопольський MB ГУМВС України в Запорізькій області, який має статус юридичної особи (знаходиться в стані припинення).

У судовому засіданні представник Відповідачів-1,2 проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Представником Відповідача-3 подано до суду письмові пояснення (а.с.94-95), в яких зазначено, що відповідно до «Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області», затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 за №124, ГУ ДКСУ у Запорізькій області є територіальним органом Державної казначейської служби України, основним завданням якого є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Відповідач-3 посилаючись на приписи ст.ст.2, 43 Бюджетного кодексу України наполягає на тому, що розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат з бюджету. Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України і розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів, відокремленими структурними підрозділами розпорядників бюджетних коштів, підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами-підприємцями, а також органами, що контролюють справляння надходжень бюджету та органами місцевого самоврядування в процесі відкриття (закриття) рахунків регламентуються «Порядком відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України», затвердженим 22.06.2012 наказом Міністерства фінансів України №758. Пунктом 1.8 цього Порядку передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Державної казначейської служби України відповідно до умов договорів та додаткових договорів між органом Державної казначейської служби України і клієнтами. Відповідно до договору від 05.01.2015 №56 «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування» розрахунково-касове обслуговування Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області здійснюється ГУ ДКСУ у Запорізькій області, яке є окремою юридичною особою публічного права. ГУ ДКСУ у Запорізькій області жодним чином не порушувало прав позивача по цій справі, а здійснення розрахунково-касового обслуговування Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області не є підставою для залучення ГУ ДКСУ у Запорізькій області як відповідача. ГУ ДКСУ у Запорізькій області не володіє будь-якими даними по цій справі, на підставі яких суд міг би встановити наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник Відповідача-3 проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Сторони повідомили, що надали до суду всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

У Наказі начальника ГУМВС України в Запорізькій області №424о/с від 05.11.2015 «По особовому складу» зазначено наступне: «… Згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити, з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил: за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів): - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 (М-209817), слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу, з виплатою компенсації за 25 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 06 років 09 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні та для призначення пенсії - не має. Виплатити йому премію за останньою посадою за період з 01 листопада до 06 листопада 2015 року у розмірі 4,6%. Підстава: подання начальника Мелітопольського MB від 06.11.2015 року ...» (а.с.11).

Судом досліджено Подання начальника Мелітопольського MB ГУМВС України в Запорізькій області підполковника міліції ОСОБА_5, начальника СУ ГУМВС України в Запорізькій області полковника міліції ОСОБА_6 датоване 05.11.2015, в якому зазначено: «… ОСОБА_4 службу в органах внутрішніх справ розпочав у березні 2012 року на посаді інспектора сектору інформаційних технологій Мелітопольського районного відділу Головного управління МВС України в Запорізькій області … З вересня 2013 року призначений на посаду слідчого слідчого відділення Мелітопольського MB ГУМВС України в Запорізькій області. За час проходження служби характеризується посередньо. Зарекомендував себе, як не завжди відповідальний працівник, нажаль на низькому рівні виконавча дисципліна. Функціональні обов'язки, які передбачені займаною посадою, може виконувати у повному обсязі. Нормативні документи, регламентують діяльність слідчого слідчого відділення, знає та може вірно користуватися ними у повсякденній діяльності. За характером спокійний, врівноважений. У спілкуванні з громадянами ввічливий. Схильний до зловживання алкоголем. Систематично запізнюється на роботу. Часто допускає порушення носіння форми одягу. Має діюче дисциплінарне стягнення, а саме «зауваження» за порушення … в частині проведення огляду домоволодінь за відсутності добровільної згоди власників та відсутності відповідної ухвали слідчого судді, надане наказом ГУМВС №2852 від 24.06.2015. На виконання вимог Закону України «Про Національну поліцію», з метою вирішення питання про прийняття працівників міліції на службу до Національної поліції, кандидатура кожного працівника ГУМВС України в Запорізькій області узгоджувалась з урахуванням думки керівництва підрозділу та галузевої служби, показників його службової діяльності виконавчої дисципліни, особистих якостей працівника та наявності компрометуючих матеріалів в управлінні внутрішньої безпеки та інспекції з особового складі ГУМВС. Згідно з п.9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. В Мелітопольському MB та ГУМВС України в Запорізькій області відсутня інформація про виявлення бажання ОСОБА_4 проходити службу в поліції та прийняття його до національної поліції. На підставі вищевикладеного слідчий слідчого відділення Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 (М-209817) подається до звільнення з органів внутрішніх справ у запас за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, з 06 листопада 2015 року через відсутність інформації про його прийняття на службу до поліції на підставі п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» …» (а.с.85-86).

Представником Відповідачів-1,2 до суду не надано жодного документального доказу того, що ОСОБА_4: схильний до зловживання алкоголем (акти медичного освідування лікарем-наркологом, доставляння до медичних закладів з травмами у стані сп'яніння); систематично запізнюється на роботу (акти про відсутність на робочому місці).

Доказів того, що кандидатура кожного працівника ГУМВС України в Запорізькій області узгоджувалась з урахуванням думки керівництва підрозділу та галузевої служби, показників його службової діяльності виконавчої дисципліни, особистих якостей працівника та наявності компрометуючих матеріалів в управлінні внутрішньої безпеки та інспекції з особового складу ГУМВС представником Відповідачів-1,2 до суду, також, не надано.

Відтак, відомості, викладені у вказаному Поданні на звільнення позивача є документально не підтвердженими.

Судом досліджено Наказ начальника ГУМВС України в Запорізькій області №368о/с дск від 02.10.2015 «По особовому складу», в якому ОСОБА_7 наказав: «… Відрядити до місця проведення АТО на території Донецької та Луганської областей до м.Краматорськ для здійснення організації розслідування кримінальних проваджень за фактами позбавлення волі, катування, навмисних вбивств громадян, документування протиправної діяльності незаконного збройного формування на території Донецької області з 07 жовтня 2015 року на 34 доби …: - підполковника міліції ОСОБА_8 … - старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідувань особливо важливих справ і злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління ГУМВС (старший групи); 2. Відрядити до місця проведення АТО на території Донецької та Луганської областей до м.Краматорськ для здійснення організації розслідування кримінальних проваджень за фактами позбавлення волі, катування, навмисних убивств громадян, документування протиправної діяльності незаконного збройного формування на території Донецької області з 07 жовтня 2015 року на 34 доби: … - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 (М-209817) - слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу; … 7. Начальнику Мелітопольського MB ГУМВС (ОСОБА_5.) видати на період службового відрядження старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, закріплену за ним табельну вогнепальну зброю … 12. Першому заступнику начальника ГУМВС - начальнику слідчого управління (ОСОБА_6.) провести ретельний інструктаж працівників, які відряджаються для виконання завдань у районах проведення АТО з питань дотримання дисципліни та законності, заходів безпеки, безумовного виконання вимог законодавства України, збереження озброєння та боєприпасів. 13. Контроль за виконанням наказу залишаю за собою …» (а.с.132-133).

Відтак, Відповідачі-1,2 та їх керівництво, яке підписувало зазначене Подання (ОСОБА_6.) та Наказ про звільнення (ОСОБА_7.) були обізнані про місцезнаходження ОСОБА_4 у день його звільнення 05.11.2015, усвідомлюючи те, що у місці проведення Антитерористичної операції він не має об'єктивної можливості подати рапорт про бажання працювати у Національній поліції.

Також, судом досліджено Витяг з Наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) №290 від 17.10.2015, в якому зазначено наступне: «… 1.Вважати такими, що прибули: 1.1.До складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань: 1.1.3.Нижчепойменованих працівників Міністерства внутрішніх справ України: 1.1.3.5.Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області: з 08 жовтня 2015 року: … старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу; …» (а.с.13).

У Витязі з Наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) №310 від 06.11.2015 (м.Краматорськ) зазначено наступне: «… 2.Вважати такими, що вибули: 2.1.Зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення: 2.1.1.До пункту постійної дислокації: 2.1.1.2.Нижчепойменованих працівників Міністерства внутрішніх справ України: 2.1.1.2.6.Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області: з 06 листопада 2015 року: … старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу; …» (а.с.14).

Факт перебування ОСОБА_4 на території проведення Антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях 06.11.2015 підтверджується і: Посвідченням про відрядження №34 та Талоном посвідчення про відрядження, Корінцем до талона (а.с.15); Довідкою начальника Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 (а.с.16); Рапортом старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_8 від 06.07.2015 (а.с.147-148).

Суд не приймає до уваги надані: Акт про відмову від отримання трудової книжки від 06.11.2015 (а.с.90), Акт про відмову від здачі службового посвідчення працівника міліції від 07.11.2015 (а.с.91), Акт про відмову від заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік від 06.11.2015 (а.с.92), Акт від 06.11.2015 про відмову від ознайомлення з наказом (а.с.93), оскільки Відповідачами-1,2 не доведено, що позивач 06.11.2015 прибув до Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області та не перебував 06.11.2015 у відрядженні.

Отже, під час перебування ОСОБА_4 у місці проведення Антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областей 05.11.2015 Відповідачем-1 прийнято рішення про його звільнення.

Представником Відповідачів-1,2 не надано до суду Послужного списку ОСОБА_4

Для встановлення ділових якостей ОСОБА_4 судом досліджено Витяг із Наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) №1036 від 31.10.2015 «Про заохочення особового складу, який залучений до участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей», в якому наказано нагородити пам'ятним нагрудним знаком «За Україну, за її волю» старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.136).

У Характеристиці, наданій ОСОБА_4 старшим слідчої групи - старшим слідчим в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8, зокрема, зазначено: «… За час перебування у відрядженні у зоні АТО та під час несення служби в Слов'янському MB ГУМВС України в Донецькій області та виконання завдань пов'язаних з боротьбою з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів учинених з терористичною метою, ОСОБА_4 проявив свій професіоналізм під час досудового розслідування кримінальних проваджень, в короткий термін здійснити розкриття складних та резонансних злочинів скоєних незаконними збройними формуваннями на території м.Слов'янська та Слов'янського району Донецької області. Крім того ОСОБА_4 під час відрядження в період часу з 07.10.2015 по 06.11.2015 зарекомендував себе дисциплінованим та старанним працівником. Поставлені завдання виконував якісно та вчасно. Нормативну базу в обсязі, що його стосуються, засвоїв добре та користується нею в повсякденному житті при несенні служби. В стройовому відношенні підготовлений добре. Службу ніс без зауважень. До командирів та начальників ставиться з повагою, шанує честь та гідність товаришів по службі. За характером товариський, відкритий. При виникненні нестандартних ситуацій здатний адекватно відреагувати та прийняти самостійне об'єктивне рішення. Морально стійкий. Користується повагою та авторитетом серед товаришів по службі. Комунікабельний, має організаторські здібності, цілеспрямований. Стан здоров'я - відмінний. Фізично розвинений добре, займається спортом. Інтелектуальний рівень розвитку - високий ...» (а.с.134).

Судом досліджено Посвідчення та Рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасників війни) №1/І/VІІІ/12 від 22.01.2016 згідно яких ОСОБА_4 є учасником бойових дій (а.с.118-119).

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з вище викладеного та через наступне.

1. У п.8 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Закон України «Про Національну поліцію» опубліковано у наступних друкованих засобах масової інформації: Голос України 2015, №141-142 від 06.08.2015; Урядовий кур'єр 2015, №146 від 12.08.2015; Офіційний Вісник України 2015, 63 від 18.08.2015, ст.2075; Відомості Верховної Ради України 2015, №40-41 від 09.10.2015, ст.379.

У вказаному п.8 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» не зазначено, що працівники міліції будуть безальтернативно звільнені, а зазначено лише про «можливе» звільнення.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Доказів пропонування позивачу посад Відповідачі-1,2 до суду не надали.

Також, Відповідачі-1,2 не довели, що позивач не відповідає вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію».

Головне управління Національної поліції в Запорізькій області утворено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 за №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ».

Згідно з п.10 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Доказів відмови позивача від проходження служби в поліції, Відповідачі-1,2 до суду не надали.

Відповідно до пп.«г» п.64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого 29.07.1991 Постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 (надалі - «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідачами-1,2 документально не доведено, що ними розглядалась можливість подальшого використання ОСОБА_4 на службі.

Судом з'ясовано, що серед працівників Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області не оприлюднено інформації про: детальний порядок переходу з міліції до поліції; порядку вираження волевиявлення особами, відрядженими для участі в Антитерористичній операції, щодо переходу з міліції до поліції; участь зазначених осіб у процесі прийняття рішень про перехід до поліції та звільнення з органів внутрішніх справ. Протилежного Відповідачі-1,2 не довели.

Суд вважає, що держава Україна в особі органів державної влади - Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та їх територіальних органів не вжила всіх заходів щодо належного інформування позивача про перехід з міліції до поліції, завчасного написання відповідного рапорту на ім'я конкретної службової особи та не забезпечила право позивача на участь у процесі прийняття рішень про перехід з міліції до поліції та звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був позбавлений можливості участі у процесі прийняття рішень про перехід з міліції до поліції та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з п.13 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивача протиправно звільнено з займаної посади.

У зв'язку з цим, Наказ ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 за №424о/с щодо звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 з займаної посади слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області за пп.«г» п.64 (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» є протиправним і підлягає скасуванню.

2. У п.24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» зазначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Суд приймає до уваги інформацію представника Відповідачів-1,2, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 за №1388 «Про організаційно-штатні питання» втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України.

Однак, суд вважає, що позивач підлягає поновленню на попередній роботі (посаді) - посаді слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, оскільки так зазначено у п.24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

3. Відповідно до пп.3.5.2 п.3.5 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої 31.12.2007 Наказом Міністерства внутрішніх справ України №499, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (надалі - «Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ»), особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Як зазначено у абз.1 п.1.6. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Позивач перед звільненням проходив службу в Мелітопольському MB ГУМВС України в Запорізькій області, яке позивачу і здійснювало виплату грошового забезпечення.

Тож, належним відповідачем в частині вимог щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є Мелітопольський MB ГУМВС України в Запорізькій області, який має статус юридичної особи.

Судом досліджено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначено, що Мелітопольський міський відділ (з обслуговування міста Мелітополя та Мелітопольського району) ГУМВС України в Запорізькій області перебуває в стані припинення (внесено 05.11.2015, рішення засновників юридичної особи щодо припинення юридичної особи у результаті ліквідації) (а.с.143-146).

Отже, саме Мелітопольським MB ГУМВС України в Запорізькій області повинні здійснюватись всі відшкодування, у тому числі і з заробітної плати.

Разом з цим, представник позивача уточнивши вдруге позовні вимоги наполягав, що відповідачами у справі повинні бути саме Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

На думку представника позивача, тільки спосіб, зазначений у позові, зможе поновити права та захистити інтереси його довірителя - ОСОБА_4

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що у стягненні з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 11135 грн. 25 коп. має бути відмовлено.

4. У ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Надану до суду позивачем в обґрунтування заподіяння йому моральної шкоди Довідку ТОВ «ЛАЙМЭ ЛТД» (м.Суми) від 09.11.2015 (а.с.35) суд не приймає до уваги, оскільки у даній Довідці зазначено, що позивач отримав психотерапевтичне лікування з 15 по 18 листопада 2015 року, тобто після дати складання та видачі цієї Довідки.

Також, суд не приймає до уваги надану позивачем в обґрунтування заподіяння йому моральної шкоди Довідку ТОВ «ЛАЙМЭ ЛТД» (м.Суми) від 09.12.2015 (а.с.141), оскільки дана Довідка надана до суду після судового засідання, яке відбулось 29.03.2016 та в якому судом звернуто увагу представника позивача на зазначені суперечності у Довідці від 09.11.2015.

Позивач не надав до суду документальних доказів відвідування міста Суми та проживання у ньому у період отримання психотерапевтичного лікування з 15 по 18 листопада 2015 року.

Таким чином, позивач не надав до суду доказів спричинення йому значної моральної шкоди, яку він оцінює у 50000 грн. 00 коп., документально не довів заподіяння йому моральної шкоди, її виду та обсягів, у зв'язку з чим у відшкодуванні моральної шкоди має бути відмовлено.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність своїх рішень.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, приходить до висновку, що Наказ начальника ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 №424о/с щодо звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 з займаної посади слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу ГУМВС в Запорізької області з органів Міністерства внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Як зазначено у ч.3 ст.87 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

У позові ОСОБА_4 просить суд стягнути з Відповідача-1 8819 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу.

Позивач та його представник не надали до суду документального підтвердження витрачання 8819 грн. 20 коп. саме на здійснення правової допомоги, зібрання доказів, консультацій з фахівцями тощо.

Витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом (ч.1 ст.90 КАС України).

Звідси, всі витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, який надавав правову допомогу ОСОБА_4 за договором, несе позивач, оскільки безоплатна правова допомога, передбачена законом, позивачу не надавалась.

Крім того, ані позивач, ані його представник у судовому засіданні не заявляли і документально не підтвердили наявність витрат, пов'язаних із прибуттям до суду.

Відтак, судовими витратами по справі є лише сплачений позивачем судовий збір.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (абз.1 ч.2 ст.257 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163, 256, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ №424о/с від 05.11.2015 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 з займаної посади слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області за пп.«г» п.64 (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Поновити ОСОБА_4 на посаді слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова про поновлення ОСОБА_4 на посаді слідчого Слідчого відділення Мелітопольського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області - підлягає негайному виконанню.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 15.04.2016.

Суддя О.О. Прасов