Справа № 1309/9244/12
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Справа №876/2348/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Каралюса В.М., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідачі Майхера М.І., Процюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі №1309/9244/12 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, Залізничного відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про нарахування та виплату невиплаченої соціальної допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (далі - УПФУ в Залізничному районі м. Львова), Залізничного відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради протиправними щодо не нарахування їй соціальної допомоги, як інваліду з дитинства 3 групи у період з 01.06.2006 по 24 .10.2011, зобов'язати Залізничного відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виплатити їй 11612 грн., зобов'язати УПФУ в Залізничному районі м. Львова виплатити їй моральну шкоду у розмірі 70000грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 було скасовано постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19.09.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014, якою було задоволено частково адміністративний позов.

Суд касаційної інстанції вказав, що суди першої та апеляційної інстанцій, всупереч вимог ч. 2 ст.11 та ст.159 КАС України, належним чином не уточнили позовних вимог ОСОБА_4, характер спірних правовідносин, норми права, які їх регулюють, та спосіб захисту порушених прав позивачки, оскільки первісний позов нею заявлений про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями суб'єктів владних повноважень. Не з'ясування зазначених обставин призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, суди не встановили початок перебігу строку звернення до суду, тобто, коли позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, не з'ясували, чи зверталася позивачка до відповідачів за захистом своїх прав у період з 2006 року до 2011 року, не з'ясували поважність підстав пропуску вказаного строку. Між тим, від з'ясування вказаних обставин залежить підхід у застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду та правильність вирішення спору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2015 адміністративний позов було залишено без розгляду, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачі в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ОСОБА_4 належить до осіб, яким надано право на отримання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та з 26.11.2011, отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яка нараховується та виплачується Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова.

24.10.2011 позивач звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Львівської облдержадміністрації щодо призначення державної соціальної допомоги з більш раннього терміну та забезпечення санаторно-курортною путівкою. Проте, листом останнього №2605/1990 від 15.11.2011 було повідомлено, що 01.01.2006 набули чинності зміни до Закону «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16.11.2000 в частині надання права інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на одночасне отримання пенсії в разі втрати годувальника та державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства. Крім того, запропоновано звернутися із заявою щодо надання матеріальної допомоги у Єдину приймальну Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту щодо надання одноразової допомоги відповідно до Положення про надання одноразової матеріальної допомоги для мешканців м. Львова. Щодо забезпечення санаторно-курортною путівкою їй було відмовлено, оскільки позивач не зверталася до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту.

Листом Пенсійного фонду України №14618/К-4 від 24 липня 2012 року підтверджено, що в період з 01.06.2006р. по 24.10.2011р., з вини відповідачів позивачу не проводилось нарахування та виплата належної їй державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства оскільки УПФУ в Залізничному районі м. Львова безпідставно не була опрацьована справа позивача ОСОБА_4, її не було внесено у списки осіб, які мають право на отримання такої допомоги та відповідні документи позивача не було передано у Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, що стверджується

04.09.2012 ОСОБА_4 звернулася до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо повернення коштів державної соціальної допомоги, проте листом №2605/08-4266 від 07.09.2012 повідомлено, що не має правових підстав для виплати державної соціальної допомоги за період з 01.01.2006р. по 23.10.2011р., оскільки ОСОБА_4 не зверталася за призначенням допомоги за вищевказаний період.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

Проте колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать норм процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи зміст поданих позивачем заяв та отриманих на них відповідей, колегія суддів вважає, що у них не йдеться мова про відмову у реалізації прав позивача, а лише роз'яснюється порядок подачі документів для вирішення її звернення, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 дізналася про порушення її прав з відповіді Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту гуманітарної політики Львівської міської ради №2605/08-4266 від 07.09.2012, а тому саме з цієї дати слід рахувати шестимісячний строк звернення до суду із адміністративним позовом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом без поважних причин та приходить до переконання про відсутність у суду першої інстанції правових підстав для винесення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, встановлених ст.ст.99, 100 КАС України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, залишивши без розгляду позовну заяву, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо інших вимог апелянта про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то такі підлягають розгляду судом першої інстанції, а не апеляційним судом в порядку перегляду судових рішень, оскільки є позовними вимогами.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі №1309/9244/12 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.М. Каралюс

М.В. Костів

Повний текст ухвали складено 28.04.2016р.