Справа № 2-а-359/10
Суддя: Рибальченко І. Г.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Красноградський районний суд Харківської області
Справа №2-а-359/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010 року м.Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Рибальченко І.Г., розглянувши у прядку письмового провадження у місті Красноград адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання дій незаконними, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському районі Харківської області в якому просив поновити пропущений строк для звернення до адміністративного та визнати незаконними дії відповідача по не нарахуванню та не виплаті підвищеної пенсії у відповідності до ст.. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та зобов'язати відповідача нарахувати виплатити йому, як дитині війни, недосплачену щомісячну державну соціальну допомогу (або доплату до пенсії) за 2007-2009 роки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що він належить до соціальної категорії Дитина війни та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, та з 2009 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, в тому числі й щодо зупинення ст. 6 Закону України Про соціальний дітей війни, не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. Управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському районі надало заперечення на в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своїх доводів відповідач ОСОБА_2 Фонд України діє на підставі Положення Про ОСОБА_2 фонд України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування виплат за рахунок джерел визначених прибутковою частиною бюджету і відповідно до напрямків витратної частини бюджету ОСОБА_2 фонду України.

Законом України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансування виплат ему закону проводиться з Державного бюджету України. З цього слідує, що на відповідача не покладено обов'язок по фінансуванню вищезгаданих виплат.

Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої Законом України Про соціальний захист дітей війни правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають діти війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір неї пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних відносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, про час та місце проведення були повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд без їх участі.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Позивач має статус "Дитини війни, що також підтверджується пенсійним посвідченням з 1993 року та враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни» - має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із заперечень УПФУ в Красноградському районі Харківської області, встановлено, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень допенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд| дить до висновку про задоволення позовних вимог, з насту пних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення цих соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік є0 підлягаючими повному задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік, дію статті Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рщенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п. п. 7. 9. 12. 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44.1 , ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік"(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 110 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскажене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення итуційним Судом України УПФУ в Красноградському районі Харківської області повинне було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України Про державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

3 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачується зазначене підвищення у розмірі не меншому ніж 30% мінімальної пенсії за віком, що вбачається з заперечення Управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському району Харківської області .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України конституційності окремих положень ст. 65 розділу 1. пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України); визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Красноградському районі Харківської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційний Судом України рішення щодо неконституційності п. п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Що стосується задоволення таких вимог з 01.01.2009 року то вони також підлягають задоволенню, оскільки положення вказаних статей не змінювалось після 22.05.2008 року, тобто на 2009 рік залишились ті ж самі норми, що з 22.05.2008 року - ст. 6 Закону України «Про соціальних захист дітей війни» відповідач повинен нарахувати та здійснити доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бущ обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

ОСОБА_2 фонд України діє у відповідності до Положення Про ОСОБА_2 фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 5 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями ОСОБА_2 фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни покладено на УПФУ в Красноградському районі Харківської області, за місцем проживання позивача.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, та з 01.01.2009 року відповідач повинен бути здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати и за 2007-2009 роки.

Тому суд вважає обгрунтованим позовні вимоги в частині визнання дій УПФ в Красноградському районі Харківської області неправомірними та зобов'язання здійснити дії по перерахуванню проведенні відповідних виплат, оскільки саме такий порядок (перерахунок та наступна виплата) передбачений чинним законодавством України і він не дотриманий відповідачем.

Суд, вирішуючи клопотання позивача про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом його прав, вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог, та приймає до уваги похилий вік позивача, що є підставою визнати причину пропущення строку звернення до суду поважною. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд також враховує, що в запереченні на позов відповідач не наполягає на відмову у задоволенні даного адміністративного позову із-за пропущення строку звернення позивачем до адміністративного суду з позовом щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

У звязку з вищевикладеним позовні вимоги підлягають повному задоволенню, позивачу необхідно провести відповідні виплати з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст. ст. З, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському районі Харківської області задовольнити .

Визнати причину пропущення строку звернення ОСОБА_4 до суду поважною.

Визнати протиправними дії Управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському районі щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_4 підвищення до пенсії як «дитині війни».

Зобовязати Управління ОСОБА_2 фонду України в Красноградському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р..

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору у розмірі 03 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її складання в повному обсязі заяви і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя