Справа № 357/4469/16-а
Суддя: Голуб А. В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4469/16-а
У Х В А Л А

"22" квітня 2016 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Голуб А. В. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області, Білоцерківської місцевої прокуратури про визнання неналежним здійснення нагляду за дотриманням закону органами досудового розслідування і дізнання, та органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність при внесенні до суду клопотань,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому посилався на те, що є підстави вважати, що прокурорами Київської області і прокурорами прокуратури м.Біла Церква в клопотання до суду про проведення негласних оперативно-розшукових міро приємств візуального спостереження, негласного зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, електронних інформаційних систем, каналів зв»язку вноси лися не відповідаючі дійсності дані про місця проживання осіб ( у відношенні яких вони ніби-то проводилися) по адресам проживання позивача в м.Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, 84 кімнати 75 (в 1999-2001 р.р.) і 52 (в 1998-1999 р.р.) , вул. Новоукраїнська 2/6 к.239 (в 2000-2002 р.р.), м. Харків, вул. Клочковська 195 Д кв. 122 (в 1998-2015 р.р.), пр.-кт Перемоги 62-Б кв. 113, а також у відношенні жителів інших квартир цих будинків таким же способом з ціллю незаконного отримання особистої інформації позивача, втручання в приватне життя. Не виключено також, що здійснювалися протиправні дії з використанням спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації в період проведення таких міроприємств у відношенні жителів інших квартир за місцем його проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали особи, які ніби-то вживали наркотичні засоби, в на даний час там проживають особи по прізвищу Меркулови, вірогідно у відношенні них прокурорами вносилися клопотання або у відношенні осіб, які проживали в квартирі 127. Клопотання прокурорів про проведення таких міроприємств у відношенні інших жителів будинку на підставі яких експлуату валися спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації поблизу його квартири також порушували його права, так як зачіпали його права на безпечні умови проживання у зв»язку з чим являються предметом позову. Згідно положенням діючого законодавства до прийнятття КПК України клопотання до суду про проведення таких міроприємств пов»язаних з втручанням у приватне життя, вносились прокуром області. В клопотання вносилися відомості про належність іншим особам телефонів позивача а також комп»ютерів. Один із телефонів позивача ОСОБА_2 в 2014 році вийшов з ладу а та кож перестали працювати телефони Самсунг і Нокія в 2012 році, що могло стати наслідком направленого впливу електромагнітними полями і експлуатації вказаних засобів органів внутрішніх справ з перевищенням вихідних параметрів. Позивач вказував на те, що в його квартирі та біля його будинку було виявлено наявність радіосигналів та хвиль радіочастотного діапазона. Неодноразово в 2011-2013 р.р. у позивача були збої в роботі інтернета і по інформації провайдера його підключенню присвоювалася айпі адреса не його мережевої карти, що підтверджує про втручання в роботу його комп»ютера і інтернет підключення, порушення тайни переписки, яка передається через комп»ютер і незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Позивач вважає, що ці обставини та ігнорування органами прокуратури Харківської області його звернень про проведення перевірки законності використання вказаних засобів дають підстави вважати, що проводилися незаконні негласні оперативно-розшукові дії за місцями його проживання. В період 1998-2015 р.р. незаконне негласне зняття інформації з його радіоелектронного обладнання, аудіо і відео спостереження також вірогідно здійснювалося на підставі рішень посадових осіб прокуратури Київської області, прокуратури м.Біла Церква, а виконували доручення про проведення таких дій підрозділи ГУ МВС України в Харківській області, ГУ НІІ України в Харківській області. Позивач просив визнати неналежним здійснення нагляду за дотриманням закону органами досудового розслідування і дізнання, а також органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокурорами прокуратури Київської області, прокуратури м. Біла Церква (в період 1998-2016 рр.), при внесенні до суду клопотань про візуальне спостереження негласне зняття інформації з мобільних телефонів, комп'ютерів, транспортних телекомунікаційних мереж, електронних інформа ційних систем, каналів зв'язку позивача, із зазначенням в них про приналежність місць проживання позивача і радіоелектронних пристроїв іншим особам, стосовно яких ніби-то проводилися такі дії, а зняття інформації з них незаконним.

Згідно, зі ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Однак, з вказаної позовної заяви вбачається, що поданий ОСОБА_1 позов не відноситься до юрисдикції адміністративного суду

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач фактично оскаржує бездіяльність та дії відповідачів, які полягають у неналежному здійсненні відповідачами нагляду за дотриманням закону органами досудового розслідування і дізнання, а також органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність в період 1998-2016 рр., при внесенні до суду клопотань про візуальне спостереження негласне зняття інформації з мобільних телефонів, комп'ютерів, транспортних телекомунікаційних мереж, електронних інформаційних систем, каналів зв'язку позивача, із зазначенням в них про приналежність місць проживання позивача і радіоелектронних пристроїв іншим особам, стосовно яких ніби-то проводилися такі дії, а також щодо зняття інформації з них.

В даному випадку органи прокуратури виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність поса дових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між позивачем і відповідачами по даній справі, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо здійснення відповідачами нагляду за дотриманням закону органами досудового розслідування і дізнання, а також органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність при внесенні до суду клопотань про візуальне спостереження негласне зняття інформації з мобільних телефонів, комп'ютерів, транспортних телекомунікаційних мереж, електронних інформаційних систем, каналів зв'язку, та зняття інформації з них регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

За таких обставин вимоги позивача про оскарження дій та бездіяльності працівників прокуратури Київської області, Білоцерківської місцевої прокуратури повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,3,17,18,109 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області, Білоцерківської місцевої прокуратури про визнання неналежним здійснення нагляду за дотриманням закону органами досудового розслідування і дізнання, та органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність при внесенні до суду клопотань.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3