Справа № 227/2409/15-а
Суддя: Аксьоненко В. І.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Аксьоненка В.І.

при секретарі Денисенко Н.В.

за участю представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизськ Донецької області, третя особа УПФУ у Волноваському районі, про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьк Донецької області про визнання дій противоправними, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди. Просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьк щодо незаконної невиплати в повному обсязі нарахованої пенсії; стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 13039,67 грн,.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; зобовязати відповідача нараховувати та виплачувати пенсію у повному обсязі; стягнути з відповідача витрати повязані з розглядом справи.

В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився без поважних причин, тому у відповідності з ч.4 ст.128 КАСУ суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи УПФУ у Волноваському районі Донецької області позов не визнала та пояснила, що позивач взята на облік в УПФУ в Волноваському районі 01.08.2014 року на підставі її особистої заяви. В січні 2016 року їй виплачена заборгованість по пенсії за період з 01.08.2014 року по січень 216 року в розмірі 34374,33 грн. На теперішній час заборгованість перед позивачем відсутня. В задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Вислухавши пояснення представника третьої особи УПФУ у Волноваському районі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Харцизьк, де отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Відповідно до розпорядження №1053 від 30.10.2014 року Кабінетом Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а розпорядженням №1085-р від 07.11.2014 року затверджено перелік населених пунктів, які тимчасово не контролюються владою України, до яких входить м. Харцизьк Донецької області.

УПФУ здійснює свою діяльність лише на територіях, які підконтрольні Україні та не має можливості щодо її здійснення на тимчасово не контрольованих територіях.

Пунктом 12 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах» визначено, що Управління Фонду є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» УПФУ м.Харцизьк здійснило перереєстрацію свого місцезнаходження за адресою м.Красний Лиман, вул..Фрунзе, 15, питання щодо відновлення його діяльності не входить до переліку питань, які можуть бути вирішені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав и свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а за правилами ч.3 ст. 4 громадяни пенсійного віку, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особам, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації.

31.08.2015 позивач звернулася до управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі Донецької області з заявою про витребування пенсійної справи з Управління Пенсійного Фонду України в м. Харцизьк та просила виплачувати пенсію за фактичним місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, де вона зареєструвалась згідно довідки від 19.08.2015 №1438-019160 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі відповідно до зазначеної заяви позивачці було відновлено виплату пенсії з 01.08.2014 року та виплачено в січні 2016 року заборгованість у сумі 10499,46 грн., на теперішній час заборгованість з виплати пенсії по пенсійній справі позивачки відсутня.

Враховуючи те, що пенсійні виплати ОСОБА_3, починаючи з серпня 2014 року були виплачені, подальше нарахування пенсії та її виплата позивачу з боку УПФУ в Волноваському районі триває, то на підставі наведених обставин суд дійшов до висновку, що у судовому засіданні позовні вимоги про наявність перед нею заборгованості не були підтверджені належними доказами.

Вказане, натомість, підтверджує правомірність дій відповідача в умовах проведення антитерористичної операції на території м.Харцизьк Донецької області, тому вимоги позивача про визнання дії відповідача неправомірними, стягнення пенсії в сумі 34374,33 грн грн., іншого боргу з пенсійних виплат та зобов'язання відповідачів нараховувати та виплачувати позивачу пенсію, як необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень має кожен громадянин за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування згідно ст. 56 Конституції України.

Згідно ч. 2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Законами України Про державний бюджет України за відповідні роки кошти на виплату моральної шкоди Пенсійним фондом України не передбачались.

Згідно п.2 ст. 72 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Частиною 1 ст.73 Закону № 1058 визначено перелік статей, згідно яким можуть бути використані кошти Пенсійного фонду. Частина 2 ст.73 містить пряму заборону використання коштів Пенсійного фонду України на цілі, не передбачені Законом №1058.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено відшкодування моральної шкоди органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У зв'язку з тим, що шкода відшкодовується за рахунок коштів Державного бюджету, а не бюджету Пенсійного фонду України, суд має притягнути як відповідача орган Державного казначейства України.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

З урахуванням того, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування в чому саме полягає заподіяння моральної шкоди позивачу, відсутнє підтвердження порядку обчислення заявленої до стягнення суми шкоди, в задоволенні позовних вимог в цій частині, також, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.6,10,11,15,17-19,94,98,99,122,158-163,186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизськ Донецької області, третя особа УПФУ у Волноваському районі, про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості та моральної шкоди в повному обсязі та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.І. Аксьоненко