Справа № 815/790/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/790/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 (згідно паспорту),

представника позивача ОСОБА_2 (за довіреністю),

представника відповідача Лисак К.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Березівської районної державної адміністрації Одеської області про поновлення на посаді, визнання розпорядження від 16.12.2015 року протиправним та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Березівської районної державної адміністрації Одеської області ( далі - відповідач), за результатом розгляду якого позивач просить суд поновити її на посаді начальника відділу у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації, на теперішній час - сектору у справах молоді та спорту; визнати розпорядження голови Березівської райдержадміністрації від 16.12.2015 року про ліквідацію відділу та ліквідацію юридичної особи відділу у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації неправомірним; стягнути з Березівської районної державної адміністрації моральну шкоду у сумі 50 тисяч гривень; стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними доводами.

ОСОБА_1 працювала в Березівській районній державній адміністрації з січня 1996 року інспектором з охорони прав дитинства, з січня 1997 року - завідуючою відділом у справах сім'ї та молоді районної державної адміністрації, з 2005 року - начальником відділу у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації: загальний стаж роботи - 35 років, стаж державної служби - 27 років.

Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 16.12.2015 року № 398/А-2015 «Про внесення змін до розпорядження виконуючого обов'язки голови районної державної адміністрації від 13.01.2015 року №2/А-2015 «Про затвердження структури та граничної чисельності Березівської районної державної адміністрації на 2015 рік», посилаючись на постанову Кабінету міністрів України № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету, з метою економії державних коштів», проведено ліквідацію відділу у справах молоді та спорту з правом юридичної особи ( код ЄДРПОУ - 35403987) штатною чисельністю 3 одиниці, в тому числі-начальник відділу - 1 одиниця, головний спеціаліст - 2 одиниці та утворено 16.02.2016 року сектор у справах молоді та спорту районної державної адміністрації чисельністю - 2 одиниці, в тому числі завідувач сектору - 1 одиниця, головний спеціаліст сектору - 1 одиниця.

У зв'язку із змінами в організації праці на підставі розпорядження голови Березівської районної державної адміністрації від 16.12.2015 року № 398/А-2015 позивача було попереджено про зміну істотних умов праці та можливе наступне звільнення із займаної посади не раніше ніж через два місяця згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) або переведення на іншу посаду згідно з абзацом 3 ст. 32.

ОСОБА_1. було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту Березівської районної державної адміністрації. З пропозицією працевлаштування вона була ознайомлена, проте згоди не надала.

17.02.2016 року позивача було звільнено з посади начальника відділу у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає звільнення незаконним, перш за все, через неупереджене ставлення до неї голови районної державної адміністрації.

Також позивач зазначає, що порівняно з працівником, якого залишили працювати, вона має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці.

Позивач вказує на те, що вона має вищу педагогічну освіту, щорічні оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань та атестації проходила з високими результатами, стаж роботи за фахом на державній службі на посаді начальника відділу 27 років, постійне підвищення кваліфікації в Одеському регіональному інституті державного управління. За період роботи на посаді начальника відділу у справах молоді та спорту районної державної адміністрації зразково виконувала свої обов'язки, за що неодноразово булла нагороджена почесними грамотами та подяками.

Позивач зазначає,що у районній державній адміністрації є декілька вакансій таких як: начальник служби у справах дітей, начальник загального відділу, але перевести її на вказані посади пропозицій не було.

Крім того, з травня 2015 року ОСОБА_1 обрано головою профспілки працівників Березівської районної державної адміністрації. Роботодавець не отримав попередню згоду на розірвання трудового договору у виборного органу ( профспілкового представника ) первинної профспілкової організації, як зазначено у ст.43 КЗпП України.

Позивач зазначає, що звільнення її з посади та пропозиція перейти на посаду головного спеціаліста Управління соціального захисту населення райдержадміністрації, дуже вплинули на стан її здоров'я: дуже хвилювалася з цього приводу, підвищувався тиск, боліло серце.

Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що головою Березівської райдержадміністрації оскаржуваним розпорядженням були внесені зміни в структуру Березівської райдержадміністрації, що полягають в ліквідації структурних підрозділів, що мають статус юридичних осіб, у тому числі це стосувалося відділу у справах молоді та спорту і створення нових структурних підрозділів, але вже без статусу юридичних осіб. При цьому голова райдержадміністрації діяв, відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», яка надає право формування складу місцевих державних адміністрацій саме головам та ст.18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», відповідно до якої головам райдержадміністрацій надається право визначать структуру місцевих державних адміністрацій. При цьому, статус як юридичної особи публічного права такого департаменту, управління, відділу, сектору та інших структурних підрозділів відповідно до п. 4 Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою КМ України від 26.09.2012 року № 887, також, визначаються головою місцевої райдержадміністрації.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що голова Березівської райдержадміністрації використав своє право при здійсненні зміни структури та штатної чисельності.

Не погоджується відповідач із твердженнями позивача про неотримання згоди профспілкового комітету на її звільнення, вказуючи, що подання було оформлено листом від 09.02.2016 року №02/01-21/174, оскільки позивач і є голово зазначеної профспілкової організації вона по суті не розглянула зазначене подання.

Крім того, відповідач вважає, що звільнення позивачки відбулося за попереднім погодження з Одеською обласною державною адміністрацією.

На час розгляду справи у суді, посада начальника сектору у справах молоді та спорту є вільною, але місце запропоновано іншій особі, а саме ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач працювала у Березівській районній державній адміністрації з січня 1996 року. Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації ОСОБА_5 №120/К-2005 від 10.05.2005 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу у справах молоді та спорту райдержадміністрації. Крім того, відповідно до Протоколу №11 зборів професійної спілки працівників Березівської районної державної адміністрації від 27.05.2015 року позивача обрано головою цієї профспілки.

За період роботи на посаді начальника відділу у справах молоді та спорту районної державної адміністрації ОСОБА_1 неодноразово було нагороджено почесними грамотами, подяками, щорічні оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань та атестації позивач проходила з високими результатами, постійно підвищувала свою кваліфікацію у Одеському регіональному інституті державного управління. ОСОБА_1 має вищу педагогічну освіту, стаж роботи державної служби 27 років.

Відповідно до розпорядження голови Березівської районної державної адміністрації ОСОБА_6 № 398/А-2015 від 16.12.2015 року « Про внесення змін до розпорядження виконуючого обов'язки голови районної державної адміністрації від 13.01.2015 року №2/А-2015 «Про затвердження структури та граничної чисельності Березівської районної державної адміністрації на 2015 рік», посилаючись на постанову Кабінету міністрів України від 01.03.2014 №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету, з метою економії державних коштів», було проведено ліквідацію відділу у справах молоді та спорту з правом юридичної особи ( код ЄДРПОУ - 35403987) штатною чисельністю 3 одиниці, в тому числі-начальник відділу - 1 одиниця, головний спеціаліст - 2 одиниці та утворено 16.02.2016 року сектор у справах молоді та спорту районної державної адміністрації чисельністю - 2 одиниці, в тому числі завідувач сектору - 1 одиниця, головний спеціаліст сектору - 1 одиниця. Утворено з 16.02.2016 року сектор у справах молоді та спорту районної державної адміністрації штатною чисельністю - 2 одиниці, в тому числі - завідувач сектору - 1 одиниця, головний спеціаліст - 1 одиниця.

16.12.2015 року позивача було попереджено про зміну істотних умов праці та можливе наступне звільнення її із займаної посади не раніше ніж через два місяці згідно з п.1 ст.40 КЗпП України або переведення на іншу посаду згідно з абз.3 ст.32 КЗпП України.

Позивач з вищезазначеними розпорядженням №398/А-2015 від 16.12.2015 та попередженням ознайомилася 16.12.2015 року.

Також, головою районної державної адміністрації ОСОБА_6. позивачу запропоновано посаду головного спеціалісту відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту Березівської районної державної адміністрації. ОСОБА_1 з зазначеною пропозицією була ознайомлена, проте своєї згоди не дала.

Відповідач звернувся до голови профспілки працівників районної державної адміністрації, яку очолювала позивач з проханням надати згоду профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади у зв'язку із змінами в організації праці та повідомити про результати розгляду листа до 16.02.2016 року.

Зазначений лист голова профспілки ОСОБА_1 отримала 11.02.2016 року.

16.02.2016 року голові районної державної адміністрації ОСОБА_6 було надано відповідь на лист, в якій зазначено, що розпорядження голови Березівської районної державної адміністрації №398/А-2015 від 16.12.2015 - є таким, що винесено передчасно, оскільки профспілковий комітет не надавав своєї згоди на ліквідацію відповідних відділів та створення секторів (зміна трудового договору, умов та оплати праці) та на звільнення ОСОБА_1 У зв'язку з чим профспілковий комітет вважав недоцільним розгляд листа щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1

Також судом встановлено, що відповідач звертався до позивача із нагадуванням про необхідність надання письмової згоди або відмови від зайняття запропонованої посади головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту Березівської районної державної адміністрації.

16.02.2016 року позивач звернулася до голови Березівської районної державної адміністрації з проханням пояснити, з якою метою було ліквідовано відділ у справах молоді та спорту з правом юридичної особи та чому їй не було запропоновано посаду завідуючого сектором або рівноцінну посаду. У зверненні ОСОБА_1 виклала та обґрунтувала свою позицію з приводу даних питань.

17.02.2016 року відповідно до Розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.02.2016 №05/К-2016 ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу у справах молоді та спорту районної державної адміністрації з 17.02.2016 року, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Відповідно до положень ч.1, п.3 ч.2 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

Частинами 1 та 2 ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Відповідно до положень ч.3 ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Таким чином, мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільняється всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичній особі.

У постанові Верховного суду України від 4.03.2016 року №21-8а14 зазначено, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У постанові Верховного суду України від 23.03.2016 року по справі № 6-2748цс15 зазначено, пунктами третім та четвертим статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Управління у справах сім'ї, молоді та спорту Одеської обласної державної адміністрації у своєму листі № 01-02-16/1086 від 30.10.2015 року до районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міст обласного значення просить зазначені органи при проведенні заходів реформування структури з порозумінням віднестись до питання недопущення скорочення штату працівників підрозділів у справах сім'ї, молоді та спорту на рівні районних державних адміністрацій, виконкомів міст обласного значення, збереження і цільового використання діючої структури, приміщень їх розташування, забезпечення їх фінансування.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, при порівняння Положення про відділ у справах молоді та спорту та Положення про сектор у справах молоді та спорту зміна відбулася тільки в назвах вказаних Положень, а саме слово «відділ» змінений на слово «сектор», основними завданнями сектору залишилися ті завдання, які зазначені у Положенні про відділ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті розпорядження від 16.12.2015 року №398/А-2015, яким було ліквідовано відділ у справах молоді та спорту районної державної адміністрації, головою Березівської районної державної адміністрації прохання Управління у справах сім'ї, молоді та спорту Одеської обласної державної адміністрації щодо недопущення скорочення штату працівників підрозділів у справах сім'ї, молоді та спорту не врахував.

При порівнянні Положення про відділ у справах молоді та спорту районної державної адміністрації та Положення про сектор у справах молоді та спорту районної державної адміністрації суд встановив, що відповідачем фактично було реорганізовано відділ у сектор зі скороченням штатної чисельності працівників, оскільки на сектор покладено ті ж самі завдання та функції, що й на відділ.

Також відповідачем порушено строки звернення до первинної профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1

Позивача звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, проте під час звільнення працівника підприємство не дотрималось порядку, передбаченого статтею 492 КЗпП України, а саме йому не було запропоновано всіх вакантних посад, наявних на підприємстві на час попередження про звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 є незаконним та позовна вимога щодо поновлення її на посаді підлягає задоволенню. Поте, суд вважає, що поновлення має відбутися на посаді начальника сектору у справах молоді та спорту, а не начальника відділу у справах молоді та спорту шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження голови Березівської районної державної адміністрації Одеської області № 05/К-2016 від 17.02.2016, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу у справах молоді та спорту Берізівської районної державної адміністрації Одеської області, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці. .

Щодо вимоги позивача про визнання розпорядження голови Березівської райдержадміністрації від 16.12.2015 року про ліквідацію відділу та ліквідацію юридичної особи відділу у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. 2,3 ст. 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Частинами 1,2 ст. 6 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і

делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в

межах своїх повноважень видає розпорядження.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій,

прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до приписів п. 31 п.35 Положення «Про місцеву державну адміністрацію» від 14 квітня 1992 року N 252/92 розпорядження глави місцевої державної адміністрації, які суперечать законодавству, можуть бути скасовані Президентом України, а також главою вищестоящої місцевої державної адміністрації.

Розпорядження глави місцевої державної адміністрації,

акти інших посадових осіб, що призначаються ним, у разі порушення

прав громадян, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій можуть бути оскаржені до глави вищестоящої місцевої державної адміністрації або у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розпорядженням від 16.12.2015 року №398/А-2015 безпосередньо прав ОСОБА_1 не порушено. Вказане розпорядження може бути скасовано Президентом України або головою вищестоящої місцевої державної адміністрації, а не в судовому порядку, таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає що вказана вимога не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5 зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

ОСОБА_1 в адміністративному позові вказала, що звільнення її з посади та пропозиція перейти на посаду головного спеціаліста Управління соціального захисту населення райдержадміністрації, дуже вплинули на стан її здоров'я: дуже хвилювалася з цього приводу, підвищувався тиск, боліло серце.

На підтвердження зазначеного позивачкою надано оригінал медичної картки та квитанції про придбання ліків. На думку позивача та її представника саме звернення до лікаря під час реорганізації відділу та після звільнення з роботи позивача: у січні, лютому та березні 2016 року і останнім зверненням до лікаря у 2008 році і свідчать про те, що у позивача погіршився стан здоров'я, саме через моральні страждання.

Проте докази, що підтверджують причинний зв'язок між зверненням до лікаря, погіршенням стану здоров'я, позивачем не надані, таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.3 ст. 94 якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем судовий збір сплачувався щодо вимоги про визнання неправомірним розпорядження голови Берізівської районної райдержадміністрації від 16 грудня 2015 рок про ліквідацію відділу та ліквідацію юридичної особи відділу у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації, а в зазначеній вимозі судом позивачу відмовлено, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у стягнення судового збору, сплаченого у розмірі 551 грн. 20 копійок,

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що до часткового задоволення позивних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167, 186, 254, 256 КАС України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково Адміністративний позов ОСОБА_1 до Березівської районної державної адміністрації Одеської області про поновлення на посаді, визнання розпорядження від 16.12.2015 року протиправним та стягнення моральної шкоди.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Березівської районної державної адміністрації Одеської області № 05/К-2016 від 17.02.2016, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу у справах молоді та спорту Берізівської районної державної адміністрації Одеської області, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації Одеської області.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору у справах молоді та спорту Березівської районної державної адміністрації Одеської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бжассо Н.В.