Справа № 807/372/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Справа № 876/1959/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства «Електрі» до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2015 року позивач - Приватне підприємство «Електрі» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, в якому, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.02.2015 року №1429/10/07-01-22-01 про непогодження застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року №;

зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ПП «Електрі» від 12.02.2015 року про застосування податкового компромісу в частині погодження податкового компромісу до податкових зобов'язань по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року № з податку на додану вартість на суму податкового зобов'язання у розмірі 13652,50 грн. та відобразити у інтегрованій картці ПП «Електрі» за платежем 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт (послуг)» узгодження податкових зобов'язань ПП «Електрі» за податковим повідомленням-рішенням від 07.05.2012 року № у розмірі 13 652,50 грн. по досягненню ПП «Електрі» податкового компромісу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області від 20.02.2015 року №1429/10/07-01-22-01 про непогодження застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року №. Зобов'язано ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області повторно розглянути заяву ПП «Електрі» від 12.02.2015 року про застосування податкового компромісу в частині погодження податкового компромісу до податкового повідомлення-рішення від 07.05.2012 року №. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно облікових карток ПП «Електрі» по платежу 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт (послуг) за 2014-2015 роки» сума у розмірі 13 656,50 грн. 04.06.2014 року виведена податковим органом з реєстру податкових повідомлень-рішень.

Вказане виведення з реєстру відображено в обліковій картці, як зменшення суми у розмірі 13656,50 грн. по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року №, а тому сума боргу є неузгодженою.

Таким чином, станом на день подання позивачем заяви про застосування податкового компромісу сума податкових зобов'язань, визначена вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням, була неузгодженою оскільки перебувала в судовому оскарженні (адміністративна справа № 807/1969/14).

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що відображення в обліковій картці суми у розмірі 13 656,50 грн. як неузгодженої, є належним та допустимим доказом протиправності винесення ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області рішення від 20.02.2015 року №1429/10/07-01-22-01 про непогодження застосування податкового компромісу, з підстав того, що є рішення суду яке набрало законної сили з вищевказаного податкового повідомлення рішення, а тому останнє суперечить фактичним обставинам справи та нормам Податкового кодексу.

Також суд першої інстанції вважає обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині зобов'язання ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області повторно розглянути заяву ПП «Електрі» від 12.02.2015 року про застосування податкового компромісу в частині погодження податкового компромісу до податкового повідомлення-рішення від 07.05.2012 року №, оскільки суд вважає, що в такий спосіб буде захищено та відновлено права позивача і в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог щодо зобов'язання відповідача про застосування податкового компромісу в частині погодження податкового компромісу до податкових зобов'язань по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 № з податку на додану вартість на суму податкового зобов'язання у розмірі 13 652,50 грн. та відобразити у інтегрованій картці ПП «Електрі» за платежем 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених Україні товарів, робіт (послуг)» узгодження податкових зобов'язань ПП «Електрі» за податковим повідомленням-рішенням від 07.05.2012 № у розмірі 13652,50 грн. по досягненню ПП «Електрі податкового компромісу, суд першої інстанції зазначив, що вразі задоволення судом даних позовних вимог суд перебирає на себе функції відповідача і зобов'язує його вчинити дії, які входять до його компетенції і такі дії можуть бути вчинені відповідачем за наслідками повторного розгляду вищевказаної заяви позивача про застосування податкового компромісу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що податковий компроміс можливий щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань визначених у податковому повідомленні-рішенні, щодо якого не закінчена процедура судового оскарження. При цьому, за наявності судового рішення, яке набрало законної сили, що підтверджує правомірність донарахованих контролюючим органом податкових зобов'язань, відповідно до положень ПКУ, застосування податкового компромісу не є можливим.

Апелянт звертає увагу на те, що набрало законної сили судове рішення, що підтверджує правомірність податкового повідомлення-рішення від 07.05.2012 року №, а тому позивачу правомірно відмовлено у погодженні застосування податкового компромісу по даному податковому повідомленню-рішенню.

Разом з тим, апелянт стверджує, що задовольняючи позовні вимоги ПП «Електрі» щодо зобов'язання повторно розглянути заяву від 12.02.2015 про застосування податкового компромісу в частині погодження податкового компромісу, суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження відповідача, чим грубо порушив право інспекції щодо прийняття рішення про погодження/непогодження податкового компромісу.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що працівниками ДПІ у м. Ужгород було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Електрі» щодо правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинах із платником податків ПАТ «Ужгородопггорг» за період з 01.02.2012 року по 28.02.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.04.2012 року №479/22-01/37637037 та винесено податкове повідомлення-рішення від 07.05.2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 13 652,50 грн., в т.ч.: за основним платежем - 10922,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2730,50 грн.

Не погоджуюсь з винесеним податковим повідомленням-рішенням ПП «Електрі» оскаржило його в судовому порядку.

Встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2014 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ПП «Електрі» до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2012 року №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.07.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження ПП «Електрі».

Однак, 02.06.2014 року ПП «Електрі» повторно звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.015.2012 року №, яке було предметом розгляду в вищенаведеній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 року у справі №807/1969/14 закрито провадження в частині скасування податкового повідомлення- рішення у відповідності до п.4 ч.1 ст.157 КАС України, у зв'язку з набранням законної сили постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2012 року у справі №2а- 0770/2028/12.

Дана ухвала була оскаржена ПП «Електрі» до Львівського апеляційного адміністративного суду. Ухвалою від 26.09.2014 року Львівського апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Електрі».

У відповідності до п.7 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України» Приватне підприємство «Електрі» звернулося до ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області із заявою від 12.02.2015 року №001 про застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року №. До заяви ПП «Електрі» додано копію податкового повідомлення-рішення від 07.05.2012 року № та копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2014 року.

Рішенням ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області від 20.02.2015 року №1429/10/07-01-22-01, прийнятого за результатами розгляду вищевказаної заяви, вирішено не непогоджувати застосування податкового компромісу ПП «Електрі» по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 10 922,50 грн.

За приписами п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

В силу п.1 підрозділу 9-2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або посадових осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014р. з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

У відповідності до положень п.7 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,3 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набула законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих осіб.

Згідно пп.2.2 п.2 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затвердженого наказом ДФС від 17.01.2015 року №13 процедура податкового компромісу поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового оскарження (п.7 підрозділу 9-2 розділу XX Перехідних положень Кодексу).

Таким чином, податковий компроміс можливий щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань визначених у податковому повідомленні-рішенні, щодо якого не закінчена процедура судового оскарження. При цьому, за наявності судового рішення, яке набрало законної сили, що підтверджує правомірність донарахованих контролюючим органом податкових зобов'язань, відповідно до положень ПКУ, застосування податкового компромісу не є можливим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області при винесенні рішення від 20.02.2015 року №1429/10/07-01-22-010 про непогодження застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 07.05.2012 року № діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню позовні вимоги Приватного підприємства «Електрі» до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування вказаного рішення та зобов'язання вчинити дії.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року у справі №807/372/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Приватного підприємства «Електрі» до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник