Справа № 2а-9850/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 квітня 2016 року 13:56 справа №2а-9850/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О. та представників:

позивача: Андрюхіна Д.В.;

відповідача: Рибак А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агрофест-Україна"
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 квітня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофест-Україна" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Агрофест-Україна") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі), в якому просить визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30 червня 2011 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2012 року в адміністративній справі №2а-6850/11/2670 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2015 року К/9991/4702/12 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Судом замінено первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі міста Києва, його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС).

В судовому засіданні 14 квітня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 30 червня 2011 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ТОВ "Агрофест-Україна" визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1 638 310 грн., в тому числі за основним платежем - 1 310 648,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 327 662,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 30 червня 2011 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" ТОВ "Агрофест-Україна" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 310 648,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1 048 518,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 262 130,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 08 червня 2011 року №1402/23-12/36470951 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агрофест-Україна" () щодо взаємовідносинам з ТОВ "Сібаріт ЛТД" () за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем: підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" при визначенні суми ПДВ, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 1 048 518,37 грн., у тому числі по періодах: за серпень 2010 року на загальну суму 881 061,39 грн., за вересень 2010 року на загальну суму 167 456,98 грн.; підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" при визначенні суми податку на прибуток встановлено його заниження всього в сумі 1 310 647,97 грн., за ІІІ квартал 2010 року.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані безпідставним віднесенням до складу податку на додану вартість відповідних сум вартості придбаних товарів/послуг по відносинам із ТОВ "Сібаріт ЛТД", у зв'язку із не доведенням реальності господарських операцій.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ "Агрофест-Україна" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Скасовуючи попередні рішення у справі та направляючи справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26 жовтня 2015 року К/9991/4702/12 зазначив, що при новому розгляді справи, судам необхідно дослідити спірні господарській операції, реальність їх здійснення, чи придбавався позивачем товар з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; крім того, при новому розгляді справи, судам необхідно врахувати правову підставу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, згідно підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Таким чином, на виконання вказівок Вищого адміністративного суду України, суду необхідно встановити зміст спірних правовідносин та надати оцінку вимогам позивача, викладеним у адміністративному позові.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ "Агрофест-Україна" з його контрагентом - ТОВ "Сібаріт ЛТД"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що між ТОВ "Агрофест-Україна" (покупець) та ТОВ "Сібаріт ЛТД" (продавець) укладено договір від 06 серпня 2010 року №06/08-022АФУ, відповідно до якого продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити зерно, в кількості, по номенклатурі, вартості, строкам та умовам поставки, згідно умовам даного договору та додатків до нього, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору від 06 серпня 2010 року №06/08-022АФУ якість товару, що поставляється по даному договору, повинна відповідати (ТУ) та державним стандартам, чинним на території України.

Судом встановлено, що відповідно до додатків №№1, 2, 3, 4, 4 до цього договору ТОВ "Сібаріт ЛТД" поставило позивачеві 4 613 т. ячменю 3 класу на загальну суму 7 709 922,45 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 276 053,74 грн.

ТОВ "Сібаріт ЛТД" виписало позивачу наступні видаткові та податкові накладні: від 10 серпня 2010 року №РН-0000546, від 10 серпня 2010 року №546 на суму 1 004 741,89 грн., у тому числі податок на додану вартість 167 456,98 грн.; від 13 серпня 2010 року №РН-0000606, від 13 серпня 2010 року №606 на суму 1 740 000,00грн., у тому числі податок на додану вартість 290 000,00 грн.; від 17 серпня 2010 року №РН-0000659, від 17 серпня 2010 року №659 на суму 1 181 250,00грн., у тому числі податок на додану вартість 196 875,00 грн.; від 17 серпня 2010 року №РН-0000661, від 17 серпня 2010 року №661 на суму 558 634,70 грн., у тому числі податок на додану вартість 93 105,78грн.; від 12 серпня 2010 року №РН-0000602, від 12 серпня 2010 року №602 на суму 596 120,52 грн. у тому числі податок на додану вартість 99 353,42 грн.; від 13 серпня 2010 року №РН-0000609, від 13 серпня 2010 року №609 на суму 1 210 363,14 грн. у тому числі податок на додану вартість 201 727,19 грн.

Оплата позивачем за поставлений товар підтверджується копіями банківських виписок, які містяться в матеріалах справи.

Суму вартості отриманих товарів відображена позивачем у складі доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за відповідні звітні періоди.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.3.9 пункту 5.3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Суд враховує наявність в матеріалах справи первинних документів по відносинам із постачальниками, однак звертає увагу, що формальна наявність у покупця первинних документів, необхідних для віднесення певних сум до складу витрат відповідного періоду не є безумовною підставою формування витрат, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та придбання послуг з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем товарів та послуг з його господарською діяльністю, суд зазначає про наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Агрофест-Україна" замовляло у ТОВ "Сібаріт ЛТД" ячмінь для подальшої реалізації товару третім особам.

На підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання товарів для провадження господарської діяльності позивач надав суду супроводжувальні документи на транспортування товару, складських квитанцій, сертифікатів якості, а також докази подальшої поставки отриманого зерна своєму контрагентові - ПАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив".

Наведене підтверджує, що позивач придбавав у ТОВ "Сібаріт ЛТД" товари з метою використання їх у власній господарській діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує також вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "Сібаріт ЛТД" було зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ ПМ ДПІ у Печерському районі міста Києва перебуває кримінальна справа №56-2659, порушена за фактом фіктивного підприємництва шляхом створення ТОВ "Горнер" та підробки реєстраційних документів за ознаками складу злочинів, передбачених частиною першою статті 205, частиною другою статті 358 Кримінального кодексу України, яка об'єднана в одне провадження з кримінальною справою №56-2659.

За фактом підроблення невстановленими особами документів ТОВ "Елфра Дисплей" та ТОВ "Е-Восток Україна" за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 358 Кримінального кодексу України, 15 листопада 2010 року порушена кримінальна справа.

За фактом фіктивного підприємництва шляхом створення ТОВ "Елфра Дисплей" та ТОВ "Е-Восток Україна" за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України, 06 грудня 2010 року порушена кримінальна справа.

Допитаний в якості свідка директор ТОВ "Елфра Дисплей" та ТОВ "Е-Восток Україна" ОСОБА_3 повідомив, що став директором підприємства за грошову винагороду і до діяльності відношення не мав.

Відповідно до висновків судово-почеркознавчої експертизи від 07 жовтня 2010 року №259, від 13 листопада 2010 року №288 підписи в реєстраційних документах, довіреностях та договорах про визнання податкової звітності ТОВ "Елфра Дисплей" та ТОВ "Е-Восток Україна" від імені ОСОБА_3 виконані не ним, а іншими особами.

ДПІ у Печерському районі 05 травня 2010 року анульовані свідоцтва платників ПДВ ТОВ "Елфра Дисплей" та ТОВ "Е-Восток Україна" у зв'язку з неподанням ними податкової звітності.

Крім того, встановлено, що невстановлені особи, використовуючи реквізити та печатки ТОВ "Е-Восток Україна" та ТОВ "Елфра Дисплей", створили видимість проведення фінансово-господарських операцій, за результатами яких незаконно сприяв формуванню податкового кредиту рядом СПД в 14 регіонах України в загальній сумі близько 400 мільйонів гривень (ПДВ), в тому числі ТОВ "Сібаріт ЛТД".

Податковий орган прийшов до висновку про неправомірне формування позивачем валових витрат та податкового кредиту, з огляду на те, що ТОВ "Сібаріт ЛТД" в ході перевірки не надано документального підтвердження здійснення поточних операцій у сфері оптової торгівлі зерном та іншими товарами.

Однак, суд звертає увагу, що за відсутності відповідного вироку суду щодо фіктивності ТОВ "Сібаріт ЛТД" та без наведення доказів суперечності відповідних правочинів фіскальним інтересам держави, дані доводи є необґрунтованими.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та підтвердження реального здійснення господарської операції.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між ТОВ "Агрофест-Україна" та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Окрім того, з акта перевірки вбачається, що правовою підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року визначено підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, фактичною - отримання постанови слідчого відділу ПМ ДПА у місті Києві від 04 січня 2011 року.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності постанови суду (ухвали суду) про призначення перевірки або постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України встановлює, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Враховуючи те, що перевірка позивача в межах спірних правовідносин призначена відповідно до кримінально-процесуального закону, суд вважає, що ДПІ у Шевченківському районі не мала підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Доказів на підтвердження того, що в кримінальних справах існує рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем до суду не надано.

При цьому пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України не передбачає будь-яких винятків для прийняття податкового повідомлення-рішення до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду в залежності від характеру чи кваліфікації розслідуваного суспільно небезпечного діяння.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі а від 30 червня 2011 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Агрофест-Україна" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофест-Україна" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва від 30 червня 2011 року № та №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофест-Україна" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн. (три гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко