Справа № 813/7565/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/22612/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року

у справі № 813/7565/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Бориславський завод «Рема»

до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ПАТ «Бориславський завод «Рема» звернувся до суду з адміністративним позовом до Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 травня 2014 року № та № .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року, залишеною без змін Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Бориславський завод «Рема» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 20 травня 2014 року № та №.

Дрогобицька ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ «Бориславський завод «Рема» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за результатом якої складено акт від 25 березня 2014 року № 247/22-01-09/14310460.

На підставі зазначеного акта, Дрогобицькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення від 20 травня 2014 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 140 804 грн., у тому числі, за основним платежем - 93 869 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 46 935 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 269 130 грн., у тому числі, за основним платежем - 179 420 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 89710 грн.

З урахуванням результатів адміністративного оскарження, податковим органом проведено повторну планову документальну перевірку ПАТ «Бориславський завод «Рема», за результатами якої складено акт перевірки від 25 вересня 2014 року № 638/22-01/14310460, який за змістом та висновками повністю співпадає з актом перевірки від 25 березня 2014 року №247/22-01-09/14310460.

Відповідно до вексельної угоди від 25 березня 2011 року № 1, на підставі акту прийому передачі від 25 березня 2011 року ПАТ «Бориславський завод «Рема» передано ТОВ «Технік» 10-ть простих векселів: серії АА № 0767176, серії АА № 0767177, серії АА № 0767178, серії АА № 0767179, серії АА № 0767180, серії АА № 0767181, серії АА № 0767182, серії АА № 0767183, серії АА № 0767184 на суму 90 000 гривень кожен, та серії АА № 0767185 на суму 91185,73 грн., що становить 901 185,73 гривень

Обіг векселів в Україні врегульований Конвенцією, якою запроваджений Уніфікований закон про прості та переказні векселі (дата приєднання України 06 липня 1999 року) та Законом України «Про обіг векселів в Україні».

Відповідно до статті 34 Конвенції переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

Згідно частини 1 статті 70 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

З урахуванням статей 77 та 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, строк платежу за виданими позивачем ТОВ «Технік» станом на час проведення відповідачем перевірки не настав, оскільки вони не були пред'явлені ПАТ «Бориславський завод «Рема» до оплати.

Враховуючи, що векселі були видані 25 березня 2011 року, то в силу статті 34 Уніфікованого закону вони мали бути пред'явлені до оплати 25 березня 2012, і саме з цієї дати мала б відраховуватися позовна давність по вексельному зобов'язанню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що посилання Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області стосовно виникнення у позивача доходу у вигляді безповоротної фінансової допомоги на час проведення перевірки є безпідставними, у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2014 року № підлягає скасуванню.

Разом з тим, згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 20 травня 2014 року № , суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем підтверджено фактичне укладення господарських договорів належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Однак, висновок судів є передчасним та таким, що зроблений без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Слід зазначити, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Докази, на які послалися суди на обґрунтування своїх рішень, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій, а відтак і обґрунтованість визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість позивача.

Відповідно до частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення господарських операцій між ПАТ «Бориславський завод «Рема» та ТОВ «Анкей», ТОВ «Оріон ЛТД», ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «НВП «Інструментальний центр», ТОВ «Галтехпостач», ПП «Тріада», ТОВ «Фірма Бізон», ТОВ «Техно-Торг», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий», ТОВ «ЮКОМ-Сервіс», ТОВ «Металелектромаш», ТОВ «Шоковіта», ТОВ «Альтаір Альфа Плюс», ТОВ «Соломія-Текс», а саме: можливостей постачальників та покупців щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, актів прийому-передачі товарів; документів, що підтверджують транспортування товарів, наявності технічних та технологічних можливостей, сертифікатів якості, стандартів, що підтверджують належну якість товару та інших документів, які б підтвердили реальність здійснення фінансово-господарської діяльності.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій в цій частині, та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 травня 2014 року № - скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев