Справа № 815/680/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/680/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Лопатюк Ю.А.

сторін:

представника позивача Фатєєвої Я.А.

представника позивача Наньєвої М.І.

представник відповідача Добрянського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» до Одеської митниці ДФС, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови у митному оформлені та надання висновку,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» до Одеської митниці ДФС, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Одеській області в яком, з урахуванням поданих уточнень, просить:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2016/000001/2 від 06.01.2016 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2016/00002 від 06.01.2016 р.;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2016/000041/2 від 02.02.2016 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060702/2016/00016 від 02.02.2016 р.;

- зобов'язати Одеську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за рішеннями про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000001/2 від 06.01.2016 на суму 413402,04 грн. та № 500060702/2016/000041/2 від 02.02.2016 на суму 190244,32 грн. та подати їх для виконання в управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

В обґрунтування заявленої правової позиції представник позивача зазначив, що з метою підтвердження заявленої ТОВ «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» митної вартості товару подавалися митному органу всі обов'язкові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості імпортованих товарів у порядку, визначеному МКУ, проте документи не були визнані відповідачем достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару без відповідного обґрунтування. А тому й рішення митного органу про застосування іншого методу визначення митної вартості - шостого резервного є незаконним, що і стало підставою для звернення до адміністративного суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача (Одеська митниця ДФС) проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції зокрема, зазначив, що Одеська митниця Державної фіскальної служби під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а отже, у ТОВ «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» відсутні підставі для задоволення адміністративного позову.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином та завчасно.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

01.09.2015 року TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» був укладений з TOB «HAНТОНГ ХУАЛЯНГ БОДИ-БИЛТ ЕКВИПМЕНТ», Китай, контракт № 00080/1, предметом якого є поставка спортивного та реабілітаційного обладнання згідно інвойсів.

Контракт № 00080/1 укладений на підставі проформи контракту від 03.08.2015 року, предметом якої було укладання контракту протягом двох місяців.

Інвойс № НL-2024 на спортивне обладнання виставлений продавцем 21.08.2015 року та оплачений TOB «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» 18.12.2015р. платіжним дорученням в іноземній валюті № 4 на суму 15756,00 доларів США.

На виконання умов контракту продавець поставив на територію України для TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» інвентар для занять фізкультурою та атлетикою, у частково розібраному стані без змінних механізмів навантаження: хромові диски для штанг, хромовані гантелі, вінілові гантелі, грифи. Цей вантаж транспортувався в одному 20-футовому контейнері за маршрутом порт Наньтун (Китай) - порт Одеса.

28 грудня 2015 року позивач подав митну декларацію № 500060006/2015/00002 з метою митного оформлення зазначеного вантажу. Митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом, передбаченим ст. 54 Митного кодексу України (МК України), 15756,00 доларів США за ціною контракту з урахуванням витрат на транспортування до порту Одеса, визначених на підставі довідки експедитора «Укрспецконтейнер», які складають 945,00 доларів США для одного 20-футового контейнера. Сума митних платежів до сплати визначена 124 308,74 грн.

Для підтвердження митної вартості товарів позивачем були подані документи: контракт № 00080/1 від 01.09.2015, інвойс № НL-2024 від 21.08.2015, довідка перевізника про вартість транспортування № 362 від 23.12.2015, пакувальний лист від 10.11.2015.

30 грудня 2015 року інспектор митного посту «Одеса - порт» повідомив про виявлення розбіжностей в поданих документах, а саме: дата інвойсу № НL-2024 21.08.2015 є ранішою, ніж дата укладення договору, у зв'язку з чим відповідно до п. 3 ст.53 МК України від декларанта витребувані додаткові документи, а саме: висновок експертної організації про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги (прайс - листи) фірми виробника товару, копія митної декларації країни відправлення, виписка з бухгалтерської документації.

04.01.2016 року TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» подані митному органу наступні документи:

- лист - роз'яснення від 04.01.2016 щодо раніше укладеної проформи контракту від 03.08.2015;

- проформа контракту № 00080/1 від 03.08.2015,

- копія митної декларації країни відправлення (без перекладу) від 11.11.2015 №58856345,

- висновок TOB «Одеський аукціонний центр» від 04.01.2016 № 20-01/01-2016,

- виписка з бухгалтерської документації від 04.01.2016 № 1,

- прайс - лист від 06.07.2015.

- 05 січня 2016 року був наданий переклад декларації країни відправлення.

Крім того, TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» надало до Одеської митниці ДФС морський транспортний документ (морська накладна) № XLM 046Е OOCL від 24.12.2015, міжнародну автомобільну накладна (CMR) № 676 від 25.12.2015, коносамент № OOLIU від 12.11.2015, платіжне доручення на оплату товару № 4 від 18.12.2015, довідку про вартість перевезення № 362 від 23.12.2015, договір про перевезення № ИР-350 від 25.09.2015, сертифікат про походження товару № G61006 від 23.11.2015 р.

06.01.2016 TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» надав повідомлення про неможливість подання інших документів стосовно митної вартості.

06.01.2016 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000001/2, в якому вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості, а саме: вартість за 1 кг вантажу 3,7999 доларів США, що у сумі дало 72220,90 доларів США за контейнер, замість загальної вартості 15756,00 доларів США, визначеної за основним методом.

Одеська митниця ДФС у рішенні про коригування митної вартості зазначило, що в органі доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому неможливо застосувати другорядні методи, і має бути застосований резервний метод.

Інспектором Одеської митниці ДФС було проведено аналіз баз даних ЄАІС ДФС та встановлено, що по задекларованому товару рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 3,7999 доларів США за кг. нетто (митна декларація № 500060001/2015/02009 від 04.11.2015), ніж заявлено декларантом - 0,8787 доларів за 1 кг.

Підставою для винесення рішення про коригування митної вартості зазначені розбіжності у документах:

- у перекладі митної декларації країни відправлення зазначено кількість 3676 одиниць, а в інвойсі 3789 одиниць;

- в проформі контракту п. 7 «Invoices», а в перекладі п. 7 «Запасные части»;

- в контракті від 01.09.2015 № 00080/1 не вказано, що «все счета-фактуры, подтвержденные до подписания контракта, действуют и должны исполняться на основании подписанного контракта», як це зазначено в Proforma Contract № 00080/1 від 03.08.2015;

- в контракті не вказано, що поставка товару була раніше погоджена на умовах проформи контракту;

- в митній декларації країни відправлення відсутнє посилання на контракт.

З урахуванням викладеного митний орган прийшов до висновку, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, що дає підстави з урахуванням приписів п. 3 ст. 58 МК України право застосувати другорядні методи визначення митної вартості задекларованих товарів.

06 січня 2016 року відповідачем надана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2016/00002, у якій повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за декларацію № 500060006/2015/00002 від 28.12.2015 р.

10.08.2015 року TOB «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» укладений з фірмою «Хаусфіт Спортс Ко., ЛТД» (Тайвань) контракт № 00078/3, предметом якого є поставка спортивного та реабілітаційного обладнання згідно інвойсів.

Інвойс № С1041008А на спортивне обладнання виставлений продавцем 03.12.2015 року та оплачений TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» 11.01.2016 платіжним дорученням в іноземній валюті № 5 на суму 14 615, 25 доларів США.

На виконання умов контракту продавець поставив на територію України для TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» інвентар для занять фізкультурою зі змінними механізмами обтяження: силові тренажери у розібраному стані, привідні паси з вулканізованої гуми, запасні частини до тренажерів із змінними механізмами обтяження. Цей вантаж транспортувався в одному 20-футовому контейнері за маршрутом порт Нинбо (Китай) - порт Одеса.

29.01.2016 року позивач з метою митного оформлення вантажу подав електронну митну декларацію № 500060702/2016/000953. Митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом, передбаченим ст. 54 Митного кодексу України (МК України), 15232,84 доларів США за ціною контракту з урахуванням витрат на транспортування до порту Одеса, визначених на підставі довідки експедитора «Укрспецконтейнер», які складають 845,00 доларів США для одного 20 - футового контейнера. Сума митних платежів до сплати визначена 125935,23 грн.

Для підтвердження митної вартості товарі позивачем були подані документи: контракт № 00078/3 від 10.08.2015, інвойс № С1041008А від 03.12.2015, довідка перевізника про вартість транспортування № 15 від 12.01.2016, платіжне доручення № 5 від 11.01.2016, прайс - лист від 01.11.2015 р.

29.01.2016 року від інспектора Одеської митниці ДФС надійшло повідомлення про виявлення розбіжностей в поданих документах, а саме, в платіжному дорученні від 11.01.2016 № 5 невірно вказана дата інвойса, наданий прайс-лист від 01.11.2015 б/н містить інформацію про частину задекларованих товарів, умови оплати товару, зазначені в інвойсі (рахунок повинен бути сплачений до того, як товар прибуде в порт доставки) відмінні від умов оплати, зазначених в п. 5 контракту (оплата проводиться по прибуттю вантажу до Одеси).

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ст. 53 МК України від декларанта витребувані додаткові документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також запитаний переклад митної декларації країни відправлення від 15.12.2015 № 49422429.

02.02.2016 року ТОВ «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» наданий відповідачу висновок TOB «Експертно-аналітичного центру «Магелан» про вартісні характеристики товару від 02.02.2016 № 1-02/02-АС та переклад митної декларації країни відправлення №49422429 від 15.12.2015 р.

Листом від 02.02.2016 № 21 позивач повідомив Одеську митницю про неможливість подання інших документів, що підтверджують митну вартість товарів.

02.02.2016 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060702/2016/000041/2, в якому вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості, а саме: вартість за 1 кг. вантажу 4,0324 доларів США, що у сумі дало 38189,25 доларів США за контейнер, замість загальної вартості 15232,84 доларів США, визначеної за основним методом.

В рішенні про коригування митної вартості зазначено, що в органі доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому неможливо застосувати другорядні методи, і має бути застосований резервний метод.

Інспектором Одеської митниці ДФС було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС та встановлено, що по задекларованому товару рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 4,0324 доларів США за кг. нетто (митна декларація № 500060006/2015/10661 від 13.11.2015 р.).

Підставою для винесення рішення про коригування митної вартості зазначені розбіжності у документах:

- в платіжному дорученні від 11.01.2016 № 5 невірно вказана дата інвойса;

- наданий прайс-лист від 01.11.2015 б/н містить інформацію про частину задекларованих товарів;

- умови оплати товару, зазначені в інвойсі (рахунок повинен бути сплачений до того, як товар прибуде в порт доставки) відмінні від умов оплати, зазначених в п. 5 зовнішньоекономічному договорі (оплата проводиться по прибуттю вантажу до Одеси);

- в поданому висновку про вартісні характеристики товарів від 02.02.2016 № 1 -02/02-АС є посилання на зовнішньоекономічний договір з датою, відмінною від наданого декларантом.

02.02.2016 року Одеською митницею ДФС надана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060702/2016/00016, у якій відповідач повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за декларацію № 500060702/2016/000953 від 29.01.2016 р.

Крім того, судом встановлено, що TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД», скориставшись правом відповідно до п. 3 ст. 52 МК України, отримав вантаж у вільний, обіг за умови сплати митних платежів згідно заявленої митної вартості та надання гарантій у розмірі, визначеному органом доходів і зборів.

11.02.2016 року TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» було подано до Одеської митниці ДФС Державної митної служби України заяву щодо повернення надмірно сплачених митних платежів, в якій TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» просить надати висновок про повернення суми надмірно сплачених митних платежів 603646,36 грн.

TOB «РСК-СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» не отримало відповіді на заяву щодо повернення надмірно сплаченого до бюджету мита у сумі 603646,36 грн.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу (МК) України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Така ж позиція знайшла своє відображення у рішеннях ВАСУ від 09.10.2014 у справі №810/1376/14, від 14.10.2014 у справі №826/716/14, від 17.02.2015 у справі №826/13312/13-а.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приймає доводи позивача щодо:

Єдиною підставою для витребування Одеською митницею ДФС від декларанта додаткових документів є встановлення інспектором митниці розбіжностей у наданих документах, а саме, за декларацією № 500060006/2015/013213 від 28.12.2015 р. дата інвойсу № HL-2024 21.08.2015 є ранішою, ніж дата укладення договору.

Щодо митної декларації № 500060702/2016/000953 від 29.01.2016 виявлені розбіжності були такі: в платіжному дорученні від 11.01.2016 № 5 невірно вказана дата інвойса, наданий прайс-лист від 01.11.2015 б/н містить інформацію про частину задекларованих товарів, умови оплати товару, зазначені в інвойсі (рахунок повинен бути сплачений до того, як товар прибуде в порт доставки) відмінні від умов оплати, зазначених в п. 5 контракту (оплата проводиться по прибуттю вантажу до Одеси).

Наявність розбіжностей в наданих позивачем (декларантом) документах ніяким чином не стосується відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, позивач додатково надав митному органу лист-роз'яснення від 04.01.2016 щодо раніше укладеної проформи контракту від 03.08.2015, Проформу контракту № 00080/1 від 03.08.2015, копії митних декларацій країни відправлення (з перекладом) від 11.11.2015 № 58856345 та № 49422429 від 15.12.2015, висновок TOB «Одеський аукціонний центр» від 04.01.2016 № 20-01/01-2016 та висновок TOB «Експертно-аналітичного центру «Магелан» про вартісні характеристики товару від 02.02.2016 № 1-02/02-АС, виписка з бухгалтерської документації від 04.01.2016 № 1, прайс-листи від 06.07.2015 та 01.11.2015 р.

Слід звернути увагу на позицію ВАСУ щодо того, що саме по собі ненадання документів чи надання неналежних документів не може бути самостійною підставою для коригування заявленої митної вартості у випадку, коли обмеження для застосування 1-го методу відсутні. Так, у постанові ВАСУ від 04.12.2014 р. по справі №826/20665/13-а зазначено, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості".

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у товаросупровідних документах зазначено найменування товару в тому числі за Кодом УКТЗЕД, кількість товару по позиціях, ціна за одиницю товару по позиціях та загальна ціна товару у кожній позиції, загальна вартість партії товару. Специфікація узгоджена сторонами та підписана кожною із сторін контракту. Асортимент товару, що поставляється, деталізується експортером в пакувальному листі та інвойсі (який складається згідно пакувального листа), які складені у відповідності до умов контракту та специфікації до контракту та не містить будь-яких розбіжностей щодо кількісних та цінових характеристик. Характеристики товару, вказані декларантом у митній декларації, не відрізняються за характеристиками товару, зазначеними в товаросупровідних документах.

У зв'язку з вищенаведеним суд вважає, що доводи зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підпробки.

Суд звертає увагу, що приписами ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, встановлено правило за яким орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.

На підставі аналізу наведених вище норм суд дійшов висновку, що законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган Міндоходів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо окремих випадків відсутності «обґрунтованості» сумнівів ВАСУ висловив свою позицію. Зокрема:

- розбіжності щодо умов поставки, які не вплинули на показник митної вартості, не можуть бути підставою витребовування додаткових документів. Зокрема, у ЗЕД контракті зазначено умови поставки РСА, а в рахунку-фактурі - ЯОВ, що не може вважатись обґрунтованим сумнівом, оскільки не вплинуло на показник митної вартості (рішення ВАСУ від 07.08.2014 у справі № 826/17746/13-а);

якщо надано довідку про витрати на транспортування, витребування інших документів, які підтверджують витрати на транспортування, є безпідставним (рішення ВАСУ від 11.11.2014 по справі № 826/18223/13-а та від 16.12.2014 по справі № 826/8398/14);

якщо певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, то митниця не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників (рішення ВАСУ від 28.08.2014 у справі № 826/3364/13-а, від 07.10.2014 у справі № 826/528/14 та від 16.12.2014 у справі № 826/8398/14). У рішенні ВАСУ від 18.12.2014 у справі № 822/3177/14 зазначається про неможливість витребування додаткових документів щодо вартості навантаження, оскільки такі витрати вже включені до ціни товару на умовах поставки РСА;

відсутність в інвойсі посилання на додаток до ЗЕД контракту не є розбіжністю (рішення ВАСУ від 02.10.2014 по справі № 806/7652/13-а).

відсутність відомостей щодо ціни в одному товаросупровідному документі та наявність цих відомостей в іншому не вважаються розбіжністю (рішення ВАСУ від 02.10.2014 у справі № 808/947/14);

юридична сила прайс-листа визначається в ЗЕД контракті. Відхилення фактичної ціни від ціни у прайс-листі не вважається розбіжністю за умови що статус останнього визначений на рівні «рекомендований», «орієнтовний» тощо (рішення ВАСУ від 16.10.2014 у справі № 826/1754/13-а). Прайс-лист є документом довільної форми, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви (рішення ВАСУ від 11.11.2014 у справі № 826/9646/13-а).

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У 2010 - 2011 ЄСПЛ прийняв низку рішень у справах щодо України, в яких було постановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, в яких причиною визнання порушення була серед іншого, нечіткість та неузгодженість законодавства.

Так, у справах "Щокін проти України (заява № 23759/03 та № 37943/05) від 14.10.2010 р. та у справі "Серков проти України" (заява № 39766/05) від 07.07.2011 р., ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чіткім та узгодженим і невідповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по - друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Крім того, у справі "Скордіно проти Італії" (заява № 36813/97) ЄСПЛ визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак зобов'язаний переконатись у тому, що спосіб, у якій тлумачиться та застосовується національне законодавство, приводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

Враховуючи висновки ЄСПЛ, суд дійшов висновку про неправомірність винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2016/00002 від 06.01.2016 року і № 500060702/2016/00016 від 02.02.2016 року та рішення про коригування про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000001/2 від 06.01.2016 року і №500060702/2016/000041/2 від 02.02.2016, оскільки відповідачем по справі аргументовано не доведено правомірність прийняття рішень, і як наслідок не застосовано ч. 7 ст. 54 МК України (автоматичне визнання митної вартості), що цілком би відповідало практиці Європейського суду з прав людини.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Одеської митниці ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за рішеннями про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000001/2 від 06.01.2016 на суму 413402,04 грн. та № 500060702/2016/000041/2 від 02.02.2016 на суму 190244,32 грн. та подати їх для виконання в управління Державної казначейської служби України в Одеській області, слід зазначити таке.

Частиною третьою статті 301 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - МК) передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364) (далі - Порядок повернення) визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2- 4 розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

За пунктами 2, 3 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147 (надалі - Порядок взаємодії) повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі Висновку про повернення. Зазначений Висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган ДКУ готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

При цьому виходячи зі змісту пункту 11 Порядку повернення, відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14), від 03 листопада 2015 року (справи №21-422а15) зазначив, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. При цьому, у постанові від 03 листопада 2015 року №21-2220а15 Верховний Суд України вказав, що у випадку необґрунтованої відмови митного органу у здійсненні митного оформлення товару та надмірною у зв'язку із цим сплатою декларантом митних платежів, належним способом захисту є зобов'язання митницю скласти та надати управлінню ДКСУ висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Встановлені у справі обставини свідчать, що надмірна сплата митних платежів відбулась внаслідок помилки митного органу у зв'язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості товару, які скасовані. Крім того, позивач звернувся до митного органу із заявою про повернення надміру сплачених митних платежів у встановленому порядку, відповідь на яку не отримав взагалі, що є протиправною бездіяльністю.

Враховуючи вищезазначені норми суд дійшов висновку, що Одеська митниця ДФС не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище порядками, а тому така бездіяльність митного органу є протиправною.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підприємство при поданні позову сплатило 2 756,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 446 від 09.02.2016 р.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2016/000001/2 від 06.01.2016 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2016/00002 від 06.01.2016.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2016/000041/2 від 02.02.2016 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060702/2016/00016 від 02.02.2016.

Зобов'язати Одеську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за рішеннями про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000001/2 від 06.01.2016 на суму 413402,04 грн. та № 500060702/2016/000041/2 від 02.02.2016 на суму 190244,32 грн. та подати їх для виконання в управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РСК - СПЕЦМОНТАЖРЕМБУД» () суму судового збору за подання адміністративного позову за:

- платіжним дорученням № 446 від 09.02.2016 р. у сумі 2 756, 00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

.