Справа № 804/6698/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м. Київ К/800/42100/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

секретар Антипенко В.В.

за участю представників відповідачів - Ягодку Н.Г., Вишнева Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі № 804/6698/13 за адміністративним позовом Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна організація № 14",

про стягнення коштів за податковим боргом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до суду з адміністративним позовом про стягнення коштів за податковим боргом.

Зазначила, що з жовтня 2001 року у Підприємства виникла податкова заборгованість з податку на додану вартість та податку на прибуток комунальних підприємств.

Засновником даного Підприємства є Виконавчий комітет. Оскільки у податкового органу відсутні законні підстави для реєстрації податкової застави, а орган місцевого самоврядування не прийняв рішення з питання погашення податкового боргу, податковий орган просить стягнути податковий борг за рахунок коштів органу місцевого самоврядування.

11 червня 2013 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди зазначили, що податковим органом був порушений порядок звернення до суду, передбачений ст. 96 Податкового кодексу України.

Позивач звернувся із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 14.01.1994 Виконавчим комітетом зареєстроване Комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційна організація № 14", яке перебуває на податковому обліку ДПІ.

Відповідно до статуту власником майна підприємства є Криворізька міська рада Дніпропетровської області.

На час звернення з адміністративним позовом за Комунальним підприємством обліковується податковий борг: з податку на додану вартість у розмірі 475218 грн., пеня - 36967, 52 грн.; податок на прибуток підприємств - 111216, 25 грн., пеня - 267587, 98 грн.

17 жовтня 2001 року та 26 листопада 2001 року податковим органом були направлені Підприємству податкові вимоги № 1/38, № 2/137.

7 травня 2012 року та 17 липня 2012 року ДПІ зверталася до управління благоустрою та житлової політики з вимогами про виконання вимог протоколів комісії Дніпропетровської ОДА щодо розробки плану заходів, спрямованих на скорочення податкового боргу та підвищення рівня платоспроможності Підприємства.

У відповідь на вимогу управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради запропоновано податковому органу визначити джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість Підприємства.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. 96.1 ст. 96 Податкового кодексу України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: 96.1.1. виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; 96.1.2. затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; 96.1.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; 96.1.4. прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно з п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України відповідь щодо прийняття одного з вищезазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом тридцяти календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Обов'язок податкового органу на звернення із поданням до державного органу, в управлінні якого перебуває державне підприємство, виникає лише після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і тільки за умови недостатності суми коштів, отриманих від такого продажу для покриття податкового боргу, або відсутності у такого підприємства майна, що відповідно до законодавства може бути внесено в податкову заставу.

Суди обґрунтовано зазначили, що податковим органом не були надані належні докази, які б підтверджували, що податковим органом був використаний повний перелік дій, визначений законодавцем щодо порядку встановлення та стягнення податкового боргу комунального підприємства, зокрема, докази продажу заставного майна та отримання недостатньої суми грошових коштів від продажу внесеного в податкову заставу майна державного Підприємства або відсутність у нього майна, що може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Листи податкового органу від 07.05.2012 року та 17.07.2012 року не можна вважати поданнями у відповідності до вимог ст. 96 Податкового кодексу України, оскільки в зазначених листах не порушується питання, які встановленні п. 96.1 цієї статті, зазначені листи були адресовані не органу місцевого самоврядування - Криворізькій міській раді Дніпропетровській області, а управлінню виконавчого комітету міської ради, яке є виконавчим органом міської ради.

Відповідно до вимог ст. 96 Податкового кодексу України податковий орган звертається до суду з вимогами про погашення податкового боргу за рахунок коштів органу місцевого самоврядування - обласної, районної, міської ради, а не за рахунок коштів виконавчих органів зазначених рад - виконавчих комітетів.

Згідно з п. 96.3 ст. 96 ПК України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Отже, вказані норми передбачають особливий порядок погашення податкового боргу, виходячи з принципу збереження цілісних майнових комплексів названих підприємств та участі у процесі погашення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, до сфери управління яких належить майно платника податків.

Разом з тим, обов'язок податкового органу звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно, виникає, зокрема, у разі отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог, за умови, що сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства не покриває суму його податкового боргу або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Зважаючи на порушення податковим органом порядку погашення податкового боргу комунального підприємства, судами зроблено правомірний висновок щодо відсутності підстав стягнення податкового боргу з відповідачів.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.