Справа № 813/986/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року № 813/986/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Сивак О.В., Матвійчук Н.М., згідно довіреностей,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (далі - УПФ в Галицькому районі м. Львова, відповідач), в якому просить зобов'язати відповідача повернути безпідставно сплачені кошти в сумі 9936,02 грн.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що згідно чинного законодавства України фізичні особи, що придбавають житло вперше, мають право на повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. З метою реалізації вищенаведеного права позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, однак, отримала протиправну, на її думку, відмову у поверненні даного збору, що і стало предметом оскарження у даній справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наданих суду поясненнях, просила задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов від 11.04.2016 року, суть яких полягає в наступному. УПФ Галицькому районі м. Львова зазначило, що громадяни, які придбавають житло вперше, звільняються від сплати збору на підставі Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не за рішенням органу Пенсійного фонду. Тому питання звільнення від сплати збору повинно було з'ясовуватися при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору. Також відповідач наголосив, що він не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно позивача, в тому числі і придбаних вперше. Крім того, ОСОБА_1 при зверненні до відповідача не надала жодних доказів, які б підтверджували, що майно придбавалося нею вперше. В зв'язку з наведеним представники позивача просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши подані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2016 року між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: 79060, АДРЕСА_1.

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольгою Петрівною.

Позивач зазначила, що оскільки у відповідності до ст. 49 Закону України "Про нотаріат", однією із підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій є невнесення встановлених законом платежів пов'язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, вона була змушена сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості об'єкта купівлі - продажу, що становить 9936,02 грн.

У зв'язку з тим, що вказане житло придбане вперше, позивач вважає сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна незаконною, у зв'язку з чим 25.02.2016 року вона звернулася із заявою на ім'я начальника УДКСУ у Галицькому районі м. Львова до УПФ в Галицькому районі м. Львова про повернення їй сплаченого збору на в сумі 9936,02 грн.

У відповідь на вказану заяву, відповідач 09.03.2016 року скерував на адресу позивача відповідь за вих. № 3628/05-14, в якій зазначив, що до компетенції Пенсійного фонду не належить питання підтвердження факту придбання особою житла вперше. Підставою для звільнення від сплати збору з операцій купівлі - продажу нерухомого майна осіб, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла, є документ, виданий органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд при вирішенні даного спору керувався наступним.

У відповідності до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податкового кодексу України.

Згідно п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів операцій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998 року, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Однак, як вбачається з відмови відповідача та наявних у справі матеріалів, відсутні докази того, що придбане житло позивач придбала вперше.

На підтвердження своєї заяви позивач долучила серед іншого копію договору купівлі - продажу квартири.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Тобто, виходячи з даного поняття, важливою ознакою договору купівлі - продажу є ціна товару та оплата майна.

У відповідності до норми, на яку покликається позивач, висуваючи вимогу про повернення їй збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна, вказано термін «придбавати житло вперше».

Згідно Академічного тлумачного словника, термін придбавати трактується як ставати власником чого-небудь. Тобто, купувати, наживати, нагромаджувати майно, гроші тощо.

Щодо терміну придбавати, суд зазначає, що воно має набагато ширше значення ніж купувати, а саме - ставати власником чого-небудь.

Відтак, суд дійшов висновку, що договір купівлі - продажу № 543 від 15.02.2016 року, в даному випадку квартири за адресою: 79060, АДРЕСА_1, не можна вважати належним та достатнім доказом, адже з його змісту не вбачається того, що дане житло є таким, що придбане позивачкою вперше.

Доказів цього позивачем не долучено і до матеріалів справи.

Щодо наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 55482589 від 18.03.2016 року теж не міститься інформації про те, що квартира за адресою: 79060, АДРЕСА_1, була придбана позивачем вперше.

Тому, в суду немає підстав вважати протиправною відмову УПФ в Галицькому районі м. Львова щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу житла.

Також суд зазначає, що згідно листа Пенсійного фонду України № 34-1712/1851 від 13.12.1999 року, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та, відповідно, органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставини первинного придбання житла. У зв'язку з цим, Пенсійний фонд України звернувся до Конституційного Суду України за офіційним тлумаченням норми пункту 9 статті 1 згаданого вище Закону в частині встановлення механізму звільнення громадян, що вперше придбавають житло, від сплати збору.

До вирішення зазначеного питання Конституційним Судом України нотаріус може прийняти в якості документа, що підтверджує вказану пільгу довідку органу Пенсійного фонду України.

На підставі вищенаведеного, враховуючи тимчасову відсутність механізмів реалізації даного права, а також відсутність у позивача доказів придбання житла вперше, суд дійшов висновку, що в суду немає підстав для зобов'язання управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова повернути позивачу сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу житла в сумі 9936,02 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на наведене вище, суд приходить до висновку, що дії відповідача відповідають вимогам, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Тобто, закріплений в ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок відповідача - суб'єкта владних повноважень - довести правомірність прийнятого ним рішення, вчиненої дії, бездіяльності, в жодному разі не звільняє позивача від доведення обставини придбання нею житла вперше.

Водночас, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Тому, суд дійшов висновку, що відмова УПФ в Галицькому районі м. Львова у поверненні позивачу сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу немає жодних ознак протиправності, а відтак в суду немає жодних підстав до задоволення позову шляхом зобов'язання відповідача повернути позивачеві сплачений збір в сумі 9936,02 грн.

Крім того, суд не праві перебирати на себе права та обов'язки органів державної влади, зобов'язуючи УПФ в Галицькому районі м. Львова повернути позивачу вищевказаний збір.

Згідно з ст. 94 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 25.04.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.