Справа № 820/76/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"19" квітня 2016 р. № 820/76/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3
про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати постанову головного державного виконавця Московського ВДВСХМУЮ Баранової Вікторії Володимирівни за виконавчим провадженням № 38557767 від 20 серпня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

2. Зобов'язати Баранову Вікторію Володимирівну невідкладно вчинити дії щодо реального виконання виконавчого напису, 22 вересня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. за реєстровим № 3342, шляхом реалізації належного боржникам нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також квартири за адресою: АДРЕСА_2.

3. Стягнути з Московського ВДВС Харківського МУЮ () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір у розмірі 1102 грн. 42 коп. та понесені ним та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 6 063 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 червня 2013 року головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Барановою В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38557767 щодо боржника ОСОБА_2. 28 грудня 2015 року представник ОСОБА_1 отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець вказав, ніби виконавчий документ неможливо виконати в силу встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно, а інше майно у боржника відсутнє.

Позивач вважає оскаржувану постанову головного державного виконавця Московського ВДВ С ХМУЮ про повернення виконавчого документа стягувачу незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце був повідомлений належним чином у відповідності до вимог КАС України. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, про дату, час та місце був повідомлений належним чином у відповідності до вимог КАС України. Просив суд перенести судове засідання з причин неможливості прибуття.

Треті особи у судове засідання також не прибули, про дату, час та місце були повідомлені належним чином у відповідності до вимог КАС України. Клопотань чи заяв про розгляд справи за їх відсутності до канцелярії суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в позовній заяві та підтверджено матеріалами справи, 08 лютого 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та боржниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений Договір позики, за яким стягувач передав боржникам в позику 57 000 (п'ятдесят сім тисяч) доларів США, а боржники прийняли їх і зобов'язалися повертати частинами по 750 доларів США не пізніше 08 числа кожного місяця в період з 08 березня 2008 року до 08 січня 2011 року і здійснити остаточне повернення позики в сумі 30 750 доларів США не пізніше 08 лютого 2011 року.

Проте, як підтверджено справою, обов'язок з повернення Стягувачеві (Кредиторові) позичених в нього коштів Боржниками ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належним чином так і не виконаний: за увесь час дії договору Боржники повернули Кредиторові кошти лише в сумі 5 250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) доларів США.

Таким чином, призначене Сторонами в п. 1 Договору позики на 08 жовтня 2008 року повернення чергової частини позичених коштів в сумі - 750 доларів США здійснене Боржниками так і не було, і неповернутими Стягувачеві залишилися кошти в сумі 51 750 (п'ятдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят) доларів США.

Матеріалами справи також підтверджено, що задля вирішення питання про повернення Стягувачеві Боржниками боргу в позасудовому порядку, восени 2010 року ОСОБА_1 змушений був звернутися за захистом своїх порушених Боржниками прав до нотаріуса. Так, 22 вересня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3342 про стягнення з позичальників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу за Договором позики у зв'язку з несплатою поточних платежів, починаючи з 09 жовтня 2008 року по день вчинення виконавчого напису, в розмірі 72 675 грн. та неустойки у розмірі 273 500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2013 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», представником ОСОБА_1 до Московського ВДВС ХМУЮ подано заяву про відкриття виконавчого провадження із доданим до неї оригіналом договору позики від 08 лютого 2008 року, на якому був вчинений вказаний вище виконавчий напис.

Так, 13 червня 2013 року головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Барановою В.В. на підставі виконавчого напису №3342 виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 22.09.2010 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38557767 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь позивача по справі в розмірі 346 175,0 грн.

Проте, 28 грудня 2015 року представник ОСОБА_1 отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець вказав, ніби виконавчий документ неможливо виконати в силу встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно, а інше майно у боржника відсутнє.

Суд вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою у зв'язку з наступним.

Положеннями п.9 ч.1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З положень даної статті випливає, що повернення виконавчого провадження стягувачу можливе лише у встановлених законом випадках, перелік яких є вичерпним, а саме: 1) у випадку звернення стягнення на майно чи кошти боржника, - у разі відсутності у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення; 2) також у випадку проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, боржнику ОСОБА_2 окрім квартири за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться в іпотеці у позивача по справі - ОСОБА_1, на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, державний виконавець порушивши норму закону не вчинив жодних передбачених законодавством дій щодо реалізації вказаного раніше будинку в рахунок погашення наявної суми заборгованості. Окрім того, державний виконавець не описав і не наклав арешт на вказане майно, у встановленому законом порядку не призначив суб'єкта оціночної діяльності, не запропонував стягувачу здійснити авансування витрат, пов'язаних з реалізацією майна боржника, і не реалізував вказане нерухоме майно.

А тому в даному випадку положення п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не можуть бути застосовані державним виконавцем як законна підстава для винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Окрім того, слід також зазначити, що іпотечне майно - квартири боржника за адресою: АДРЕСА_2, це майно державний виконавець також зобов'язаний був реалізувати, але зі згоди іпотекодержателя ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» , де зазначається, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів надання позивачем по справі згоди щодо відчуження предмету іпотеки у іпотекодержателя ОСОБА_1, а тому свідчить про безпідставну необізнаність державного виконавця стосовно майнового стану боржників та наявності у них нерухомого майна.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач в судовому засіданні не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Таким чином, постанова головного державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Баранової Вікторії Володимирівни за виконавчим провадженням № 38557767 від 20 серпня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є необґрунтованою та незаконною, винесеною з порушення вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Щодо другої вимоги позивача про зобов'язання Баранової Вікторії Володимирівни невідкладно вчинити дії щодо реального виконання виконавчого напису, 22 вересня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. за реєстровим № 3342, шляхом реалізації належного боржникам нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також квартири за адресою: АДРЕСА_2, суд вважає що така вимога підлягає залишенню без задоволення, оскільки скасування у судовому порядку постанови головного державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Баранової Вікторії Володимирівни за виконавчим провадженням № 38557767 від 20 серпня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві тягне за собою вчинення відповідачем - Московським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції передбачених законодавством дій щодо виконання ним виконавчого напису, 22 вересня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. за реєстровим № 3342, шляхом реалізації належного боржникам нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч. 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно положень ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Московського ВДВСХМУЮ Баранової Вікторії Володимирівни за виконавчим провадженням № 38557767 від 20 серпня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиціїна користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 25.04.2016 р.

Суддя Спірідонов М.О.