Справа № 804/10293/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/17529/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А, Зайцева М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року

у справі № 804/10293/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби України

про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС України, в якому просив:

- визнати протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС щодо визначення суми податкового зобов'язання земельного податку за повідомленнями-рішеннями від 30 квітня 2013 року №, №, №;

- скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС від 30 квітня 2013 року №, №, №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30 квітня 2013 року №, №, № про визначення ОСОБА_2 земельного податку.

У касаційній скарзі ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 26 листопада 2008 року між ОСОБА_3 як продавцем та ОСОБА_2, ОСОБА_4 як покупцями було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення, «ІНФОРМАЦІЯ_1» - приміщення №47 поз.1-16 загальною площею 178,6 кв.м, у т.ч. прибудови літ.а-1, а1-1, вхід у цокольний поверх літ. А 11-1 у житловому будинку літ. А-12, навіс (тим час.) літ. Б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний об'єкт нерухомості належить позивачу на підставі права спільної часткової власності.

30 квітня 2013 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб за 2011 рік у розмірі 165 грн. 03 коп.;

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 165 грн. 03 коп.;

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 165 грн. 03 коп. Період, за який визначено суму земельного податку, у податковому повідомленні рішення не зазначено.

Згідно зі статтею 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 цього ж Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Момент виникнення у особи прав на землю визначений в статтею 125 Земельного кодексу України, згідно із якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 вказаного Кодексу підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.6 статті 287 Податкового кодексу України).

Пунктом 286.6 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Відповідно до пункту 269.2 статті 269 Податкового кодексу України особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності щодо, зокрема земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, з 01 січня 2012 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку, що підтверджується копією свідоцтва платника єдиного внеску НОМЕР_1 від 25 травня 2012 року.

Відповідно до копії договору оренди нежилого приміщення №1/10-2012 від 10 лютого 2012 року, згідно умов якого ОСОБА_2 як суб'єкт господарювання передав в орендне користування суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 строком на 35 місяців частину нежилого приміщення №47 за адресою АДРЕСА_1, яке належить позивачу на підставі права власності відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 листопада 2008 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що податковим законодавством у 2012 році не покладався на позивача обов'язок щодо сплати земельного податку, з огляду на наявний у нього з 01 січня 2012 року статус платника єдиного податку.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев