Справа № 826/23062/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2016 року 08:15 №826/23062/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.05.2015 № та від 28.05.2015 №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки відповідача про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Євротрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Бедфорд», товариством з обмеженою відповідальністю «Евада Інвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Клірфілд», товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА», товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс», товариством з обмеженою відповідальністю «Артрауд», товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Сіфорд», не відповідають дійсності. Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоді, що перевірявся. За наведених обставин позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності висновків податкового органу та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посилається на неналежно складені первинні документи. За таких обставин, відповідач зазначає, що господарські операції позивача з даними контрагентами не мали реального характеру. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Посадовими особами Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійснені фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Євротрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Бедфорд», товариством з обмеженою відповідальністю «Евада Інвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Клірфілд», товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА», товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс», товариством з обмеженою відповідальністю «Артрауд», товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Сіфорд» за період з 01.09.2014 по 30.09.2014.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.»:

- пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 334 822,00 грн.;

- підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 2 770 162,00 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 21.05.2015 №39/26-55-22-10/39105605 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 28.05.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 3 462 703,00 грн., у тому числі: 2 770 162,00 грн. - основний платіж, 692 541,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

від 28.05.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5 002 233,00 грн., у тому числі: 3 334 822,00 грн. - основний платіж, 1 667 411,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 28.05.2015 № та від 28.05.2015 №, товариство з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» оскаржило його до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з акта перевірки від 21.05.2015 №39/26-55-22-10/39105605 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» та його контрагентами:

товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Євротрейд» за договором поставки від 01.09.2014 №АТ01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Бедфорд» за договором поставки від 01.09.2014 №БД01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Евада Інвест» за договором поставки від 01.09.2014 №ЕВ01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Клірфілд» за договором поставки від 01.09.2014 №КЛ01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА» за усним договором поставки;

товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» за договором поставки від 01.09.2014 №ОЛ01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Артрауд» за договором поставки від 01.09.2014 №АР01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ» за договором поставки від 01.09.2014 №ЕК01/09/14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Сіфорд» за договором поставки від 01.09.2014 №СФ01/09/14.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» та його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Євротрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Бедфорд», товариством з обмеженою відповідальністю «Евада Інвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Клірфілд», товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА», товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс», товариством з обмеженою відповідальністю «Артрауд», товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Сіфорд» вказує на наступні ознаки нереальності здійснених господарських операцій:

- відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції;

- відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал; відсутній штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; наявність в штаті тільки керівних посад; відсутні транспортні засоби, які необхідні для переміщення товарів; відсутні складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності;

- відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі: неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; платник не знаходиться за місцезнаходженням (фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку) при відсутності укладених договорів оренди інших приміщень.

Однак, доводи відповідача спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (покупець) та його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Євротрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Бедфорд», товариством з обмеженою відповідальністю «Евада Інвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Клірфілд», товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс», товариством з обмеженою відповідальністю «Артрауд», товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Сіфорд» укладено типові договори поставок від 01.09.2014 №АТ01/09/14, від 01.09.2014 №БД01/09/14, від 01.09.2014 №ЕВ01/09/14, від 01.09.2014 №КЛ01/09/14, від 01.09.2014 №ОЛ01/09/14, від 01.09.2014 №АР01/09/14, від 01.09.2014 №ЕК01/09/14, від 01.09.2014 №СФ01/09/14, відповідно до яких постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного договору.

Предметом постачання є запасні частини, мастила, інші комплектуючі для будівельної техніки, що надалі іменується - товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються в заявці покупця, яка узгоджується між сторонами за допомогою факсимільного зв'язку, або електронної пошти.

Пунктами 1.3 та 2.1 договорів поставок передбачено, що підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу специфікації і є невід'ємною частиною договорів. Найменування, асортимент, марка товару, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, вказуються у видаткових накладних, як невід'ємною частиною договорів.

Згідно пунктів 2.2 договорів поставок кількість та асортимент товару по кожній окремій партії поставки визначається згідно з заявками покупця та вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних на товар.

В матеріалах справи наявні копії замовлень на матеріали, рахунків-фактур та видаткових накладних, якими узгоджено найменування товару, його кількісні та вартісні показники.

На підтвердження транспортування товару позивачем надано копії товарно-транспортних накладних, в яких відображено на підставі яких договорів здійснювалась поставка товару.

Отже, на підтвердження виконання договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договорів поставок від 01.09.2014 №АТ01/09/14, від 01.09.2014 №БД01/09/14, від 01.09.2014 №ЕВ01/09/14, від 01.09.2014 №КЛ01/09/14, від 01.09.2014 №ОЛ01/09/14, від 01.09.2014 №АР01/09/14, від 01.09.2014 №ЕК01/09/14, від 01.09.2014 №СФ01/09/14, видаткових накладних, податкових накладних, замовлень на матеріали, товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА» відбувались поставки товару за усним договором поставки.

На підтвердження виконання усного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: видаткових накладних та податкових накладних, замовлень на матеріали, рахунки-фактур.

Розрахунки із контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Євротрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Бедфорд», товариством з обмеженою відповідальністю «Евада Інвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Клірфілд», товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА», товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс», товариством з обмеженою відповідальністю «Артрауд», товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ», товариством з обмеженою відповідальністю «Сіфорд» позивач здійснював у безготівковій формі, на підтвердження чого надав журнали проводок та банківських виписок.

Зміни в бухгалтерському обліку позивача підтверджуються належним чином завіреними копіями карток рахунків 631 «розрахунки з постачальниками та підрядниками» та 207 «запасні частини».

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують реальність спірних господарських операцій.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо фіктивності контрагентів позивача, оскільки законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для такого контрагента, оскільки порушення платником податків вимог податкового законодавства має персональний характер, тобто тягне за собою застосування заходів відповідальності саме для такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Така позиція суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, викладеною, зокрема, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання контрагентом свої зобов'язання зі сплати податку.

Суд, за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Податковим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до статті 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України). Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Кодексу).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент здійснення спірних правовідносин), податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України (чинний на момент здійснення спірних правовідносин) встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували те, що укладення договорів позивачем з його контрагентами, не відповідають дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов'язків не довів наявності умислу у керівників вказаних юридичних осіб на здійснення протиправної діяльності.

Відповідач не довів факту узгодженості дій позивача з недобросовісними постачальниками (на думку податкового органу) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів, яка б слугувала підставою для висновку про неправомірне формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Суд, проаналізувавши первинні документи, копії яких наявні в матеріалах справи, встановив, що вони видані позивачу його контрагентами у відповідності з порядком, встановленим положеннями законодавства та їхні реквізити відповідають вимогам первинних документів, які передбачено статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши у сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що господарські відносини між позивачем та його контрагентами документально підтверджені та мали реальний характер.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що під час проведення перевірки відповідачем не встановлено наявності належних доказів неправомірного формування позивачем податкового кредиту та витрат; матеріали справи аналогічних доказів в собі також не містять, внаслідок чого податкові повідомлення-рішення від 28.05.2015 № та від 28.05.2015 № підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.05.2015 № та від 28.05.2015 №.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» () судові витрати в сумі 126 974 (сто двадцять шість тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 04 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський