Справа № 819/1673/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1673/14-a

"16" вересня 2014 р.

м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі

головуючого Білоус І.О.

при секретарі судового засідання - Костецькій Н. Т.

за участю представників позивача - ОСОБА_1 відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Золота Нива" до Реєстраційна служба Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області про визнання дій неправомірними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю. «Золота Нива» (далі - ОСОБА_3 «Золота Нива», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області (далі - реєстраційна служба Заліщицького РУЮ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій державного реєстратора Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_5 та скасування рішення № 6335968 від 28.09.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 (орендодавець) було укладено договір оренди землі № 357, за умовами якого позивач прийняв у строкове (на 20 років) платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,07 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради. Договір оренди зареєстрований в органах державного земельного кадастру. В подальшому такий договір розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 р., а 28.09.2013 р. відповідачем було проведено державну реєстрацію припинення речового права. Угоду про дострокове розірвання договору оренди підписав колишній директор ОСОБА_3 «Золота Пива», у зв'язку з призначенням нового директора товариства останньому стало відомо про такі обставини лише у квітні 2014 р.

Позивач вважає дії та рішення державного реєстратора реєстраційної служби Заліщицького РУЮ щодо проведення державної реєстрації припинення речового права неправомірними, оскільки угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 р. не пройшла державної реєстрації, у порядку, встановленому діючим на той час законодавством, а відтак, вважалася неукладеною. З огляду на це, на думку позивача, у державного реєстратора відсутні законні підстави для проведення державної реєстрації припинення права оренди. В обґрунтування своєї правової позиції ОСОБА_3 «Золота Нива» посилається на положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», які на момент виникнення спірних правовідносин передбачали державну реєстрацію правочинів, та норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у запереченнях проти адміністративного позову та зазначила, що державний реєстратор діяла в межах та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пояснила, що відповідач не наділений повноваженнями перевіряти дійсність укладених угод, які подаються для державної реєстрації відповідних речових прав, що виникають на підставі таких договорів. Припинення права оренди земельної ділянки проведено на підставі законодавства, яке було чинне на момент подання заяви про державну реєстрацію такого права. Також зауважила, що законодавство України не передбачає конкретного строку для подачі договорів для державної реєстрації речових прав, встановлено лише обов'язкову державну реєстрацію таких прав, з моменту якої вони й виникають. Підстав для відмови у державній реєстрації речових прав їх (припинення), передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державного реєстратора не було. Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судові засідання не прибула, хоча в розумінні статей 33, 35 КАС України належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, причини неприбуття до суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, в тому числі, оглянувши реєстраційну справу (копії документів якої долучені до матеріалів адміністративної справи), суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2007 р. між орендарем ОСОБА_3 «Золота Нива» та орендодавцем ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі № 357, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,07 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради, строк дії договору 20 р. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту па право власності на земельну ділянку серії ТР № 033807, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією 01.10.2004 р. Договір оренди землі № 357 від 14.06.2007 р. зареєстрований у Державному реєстрі земель 05.10.2007 р. Заліщицьким реєстраційним відділом Тернопільської філії ДП центру ДЗК, про що свідчить відповідна відмітка про державну реєстрацію на договорі. В подальшому договір оренди землі № 357 від 14.06.2007 р. був розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між орендарем ОСОБА_3 «Золота Нива» та орендодавцем ОСОБА_4

Також судом встановлено, що 28.09.2013 р. на підставі заяви ОСОБА_4 та поданих документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6335916, проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0074. Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на зазначену вище земельну ділянку за ОСОБА_4

Крім того 28.09.2013 р. на підставі заяви ОСОБА_4 та поданих документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6335968 про проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0074.

Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки та реєстрацію припинення іншого речового права на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 10150941.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07. 2004 р. № 1952-IV (з змінами і доповненнями) (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ст. 4 даного Закону визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права па нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор, який також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав па нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункти 1, 2 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV).

Як встановлено судом, державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ 28.09.2013 р. проведено державну реєстрацію припинення договору оренди на підставі угоди від 20.10.2011 р. про дострокове розірвання договору оренди № 357 від 14.06.2007 р., що на думку, позивача є неправомірним, оскільки вказана угода про дострокове розірвання договору оренди не пройшла процедури державної реєстрації після її підписання. З такою позицією позивача суд не погоджується з огляду на наступне.

П. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV, який зазначений вище, чітко регламентовано дії державного реєстратора, зокрема, щодо встановлення відповідності обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом). У спірному випадку угоду від 20.10.2011 р. про дострокове розірвання договору оренди № 357 від 14.06.2007 р. укладено в письмовій формі, нотаріальне посвідчення такого правочину чинне законодавство не передбачало.

Щодо необхідності державної реєстрації договору, суд враховує наступне.

Положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», чинні до 01.01.2013 р., передбачали, що моментом укладення договору оренди землі (набуття договором чинності) є його державна реєстрація, зокрема, ст. 640 Цивільного кодексу України визначено, що договір, який підлягає державній реєстрації, вважається укладеним з моменту його державної реєстрації, ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» вказували на набуття чинності договором оренди землі після його державної реєстрації.

У спірному випадку мова йде про угоду про розірвання договору оренди землі.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. При цьому, форму укладення правочину регламентує ст. 205 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно з вимогами ст. 639 Цивільного кодексу України «Форма договору» договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту падання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Таким чином, правочин на зміну або розірвання договору належить вчиняти у тій самій формі, у якій договір укладався, але поняття «форма договору» не охоплює поняття «державна реєстрація», державна реєстрація не є різновидом форми договору.

У спірному випадку наявне укладення угоди про розірвання договору оренди до 2013 р., така угода про розірвання договору до 01.01.2013 р. не пройшла процедури державної реєстрації. Вирішуючи спірне питання, необхідно з'ясовувати, чи мають внесені зміни до законодавства зворотну дію в часі, чи застосовуються вони до правовідносин, які виникли раніше.

З 01.01.2013 р. внесено ряд змін до законодавства, які стосуються визначення моменту укладення договорів, права в яких підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів оренди землі. За цими змінами з ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України виключені положення, які передбачають набуття чинності договором з моменту його державної реєстрації, та виключені ст. 18 і 20 Закону України «Про оренду землі», які передбачали набуття договорами оренди чинності з моменту їхньої реєстрації. Разом із тим, змінами в ст. 125 Земельного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту її реєстрації. Отже, з 01.01.2013 р. чинне законодавство визначало, що державній реєстрації підлягає не договір як матеріальна форма домовленості сторін, а саме право оренди (речове право). Таким чином, діючі положення законодавства України визначають, що договір оренди земельної ділянки набуває чинності (вважається укладеним) з моменту досягнення згоди з усіх його істотних умов та його підписання сторонами, а право володіння та користування цією земельною ділянкою (право оренди) в орендаря виникає з моменту реєстрації цього права.

За нормами Цивільного кодексу України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли вій пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, які виникли з моменту вступу його в силу (стаття 5 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Законом України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі.

Станом до 01.01.2013 р. законодавство передбачало, що моментом укладення договорів оренди землі є їхня державна реєстрація, після 01.01.2013 р. державна реєстрація договорів відсутня. Таким чином, у разі коли договір оренди було підписано до 2013 р. та у встановленому на той час порядку його не було зареєстровано, останній, за умови його відповідності встановленим законом вимогам, набуває чинності (вважається укладеним) з моменту скасування обов'язкової державної реєстрації таких договорів, тобто з 01.01.2013 р., а право володіння та користування земельною ділянкою (право оренди) в орендаря виникає з моменту реєстрації цього права. За таких обставин, підписаний, але не зареєстрований до 2013 р. договір оренди землі набуває чинності з 01.01.2013 р., та на підставі такого договору з 01.01.2013 р. можуть бути зареєстровані відповідні речові права.

У спірному випадку на момент реєстрації речового права (його припинення) на підставі угоди від 20.10.2011 р. про дострокове розірвання договору оренди № 357 від 14.06.2007 року, яка відбулася 28.09.2013 року, державна реєстрація Права оренди здійснювалась у відповідності до Закону № 1952-1V в редакції Закону України від 04.07.2012 № 5037-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно», яка набрала чинності 08.08.2012 р.

Отже, угода від 20.10.2011 р. про дострокове розірвання договору оренди № 357 від 14.06.2007 р., укладена між ОСОБА_4 (орендодавцем) та позивачем (орендарем), набирала чинності з 01.01.2013 р., а відповідне речове право (його припинення) виникло з моменту реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Реєстрація речового права (його припинення) на підставі угоди від 20.10.2011 р. про дострокове розірвання договору, вчинена державним реєстратором Заліщицького РУЮ, відповідає вимогам законодавства, яке діяло на час її здійснення.

П. 7 ст. 16 Закону № 1952-ІV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Тобто до державного реєстратора для вчинення відповідних реєстраційних дій міг звернутися як власник ОСОБА_4, так і позивач ОСОБА_3 «Золота Нива».

Також суд враховує положення ст. 24 Закону № 1952-ІV, яка визначає випадки у яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Вказаний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень є вичерпним. Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у спірному випадку у державного реєстратора були відсутні підстави, визначенні ст. 24 Закону № 1952-ІV для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ правомірно та підставно прийнято рішення № 6335968 від 28.09.2013 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування такого рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.09.2014 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.