Справа № 366/1030/16-а
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Є.У. №366/1030/16-а;
Пр. №2-а/366/21/16
ПОСТАНОВА

іменем України

25 квітня 2016 року суддя Іванківського районного суду Київської області Тетервак Н.А.,розглянувши у скороченому провадженні в с.м.т. Іванків справу Є.У.№366/1030/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії.

Позивач просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» протиправними та зобов»язати відповідача відновити їй виплату раніше призначеної пенсії,відповідно до Закону України «Про державну службу»,-з 12 жовтня 2015 року.

Позивачка мотивує свій позов тим,що вона є працюючим пенсіонером,перебуває на обліку в УПФ України в Іванківському районі,де одержувала пенсію, яка їй була призначена відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01 квітня 2015 року,відповідно до Закону України від 2.03. 2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» їй було призупинено виплату вищезазначеної пенсії як пенсіонеру,що працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії на умовах,передбачених Законом України «Про державну службу».

В березні 2016 року вона звернулася до відповідача з проханням відновити виплату пенсії,однак, їй було відмовлено з посиланням на те,що з 01 квітня 2015 року пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» не призначаються відповідно до Закону України від 02.03. 2015 року №213-УІІІ.

Вважає,що відмова відповідача щодо поновлення виплати їй пенсії є неправомірною та такою,що порушує її законні права на пенсійне забезпечення з наступних підстав.

Позивачка погоджується з тим, що дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03. 2015 року №213-УІІІ(далі-Закон №213-УІІІ), який набрав чинності 01 квітня 2015 року,в ряд законодавчих актів України, в тому числі і в ст. 37 Закону України »Про державну службу» було внесено зміни наступного змісту, а саме: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року,особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону(крім інвалідів 1 та ІІ групи,інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій,на осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах,передбачених законами України «Про статус народного депутата України»,»Про державну службу», «Про прокуратуру»,»Про судоустрій і статус суддів»,пенсії,призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»,у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу»,»Про прокуратуру»,»Про судоустрій і статус суддів»,»Про статус народного депутата України»,»Про Кабінет Міністрів України»,»Про судову експертизу»,»Про Національний банк України»»,»Про службу в органах місцевого самоврядування»,»Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України,Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Позивачка акцентує на тому,що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних,на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був,у зв»язку з чим з вказаної дати втратили чинність,зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно,пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада,на якій вона працює (старший державний виконавець ДВС Іванківського МРУЮ),не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах,передбачених Законом України «Про державну службу»,у зв»язку з чим,підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» відпали,і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати їй пенсії,яка призначена на підставі зазначеного нормативно-правового акту відсутні.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на практику по аналогічних справах, які викладено в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01. 2016 року у справі №372/4246/15-а,на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 року у справі №202/4641/15-а та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.08. 2015 року у справі № К/800/38456/15,які висловили аналогічні позиції.

Справа розглядається у скороченому провадженні.

Відповідач позов не визнав. Не заперечуючи того факту,що позивачка ОСОБА_1 з 17.06. 2001 року перебуває на обліку в УПФ України в Іванківському районі,де отримувала пенсію за віком, відповідач надіслав заперечення проти позову, які зводяться до того,що рішення Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі ґрунтується на вимогах Закону України від 2.03. 2015 р. №213-УІІІ»Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Зокрема до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»,ЗУ»Про державну службу».

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-УІІІ від 29.12. 2015 року,пунктом 22 внесено зміни до ст. 47 ЗУ»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», згідно якого тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12. 2016 року,особам(крім інвалідів 1 та 2 групи,інвалідів війни 3 групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 ст.10 ЗУ» Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»),які працюють на посадах та на умовах,передбачених законами України «Про державну службу»,»Про прокуратуру»,»Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

Позивач є працюючим пенсіонером.

Також відповідач звертає увагу суду на те,що позивач звернувся з заявою про відновлення пенсії 24.03. 2016 року, а не 12.10.2015 року і вважає,що позивач пропустив строк звернення до суду,так як позов може бути подано в межах позовної давності,передбаченої ст. 99 КАС України.

Крім того, відповідач посилається на постанову ВАС України №К/800/51159/15 від 28.01. 2016 року з аналогічної справи, в якій дії УПФУ про відмову у відновленні виплати пенсії визнано правомірними.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка дійсно перебуває на обліку в УПФУ в Іванківському районі Київської області,де отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Станом на 01 квітня 2015 року ОСОБА_1 працювала на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського районного управління юстиції,13 ранг державного службовця(Наказ №404/3 від 22.04. 2013 р.),яка відповідно до Закону України «Про державну службу» відноситься до державної служби.

З листа начальника Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Павленко Л.О. від 29.03. 2016 року слідує,що з 01.04. 2015 року позивачці призупинено виплату пенсії,відповідно до Закону України №213 від 2.03. 2015 року »Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»,зокрема до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Дійсно, з 01.04. 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»№213-УІІІ від 02.03.2015 року(далі- Закон №213-УІІІ від 02.03. 2015р.),пп. 2 пункту 12 розділу 1 якого внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»,згідно яких:тимчасово,у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:у період роботи особи(крім інвалідів і та ІІ групи,інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій,на яких поширюється дія пункту і1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або довічного грошового утримання у порядку та на умовах,передбачених законами України « Про статус народного депутата України», »Про державну службу»,»Про прокуратуру»,»Про судоустрій і статус суддів»,пенсії,призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах, пенсія,призначена особі відповідно до цієї статті(крім інваліді 1,ІІ груп,інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій,осіб,на яких поширюється пункт І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність,виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого доля осіб,які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає,оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»,то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія,призначена згідно даного Закону,йому виплачуватися не повинна.

Дійсно, станом на 01 квітня 2015 року позивач працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»,у зв»язку з чим з 01 квітня 2015 року відповідачем було правомірно виплату пенсії позивачці.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ» 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»,у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу»,»Про прокуратуру»,»Про судоустрій і статус суддів»,»Про статус народного депутата України»,»Про Кабінет Міністрів України»,»Про судову експертизу»,»Про Національний банк України»»,»Про службу в органах місцевого самоврядування»,»Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України,Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних,на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був,у зв»язку з чим з вказаної дати втратили чинність,зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно,пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу»,пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада,на якій працює позивачка,не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах,передбачених Законом України «Про державну службу» у зв»язку з чим,передбачені статтею 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачці пенсії,призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Відповідач посилається на вимоги ст. 99 КАС України щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Позивач просить задовольнити її вимоги за період з 12 жовтня 2015 року.

Заява до суду надійшла 12.04. 2016 року. Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного чи невизнаного права, отже позивачка звернулася в строк,передбачений ст.99 КАС України.

Ухвлюючи дане рішення,суд приймає до уваги позицію Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2016 р. у справі № 372/4246/15-а; Вищого адміністративного суду України від 26.08. 2015 року у справі №К/800/38456/15,на які посилається позивачка, а також Вищого адміністративного суду України від 28.01. 2016 року у справі №К/800/51159/15,на яку посилається відповідач,проте, вважає,що в останній справі позовні вимоги дещо відрізняються від вимог позивачки в часі.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України від 24.12. 2015 року №911-УІІІ):

«тимчасово,у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:особам (крім інвалідів і та ІІ групи,інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій,на яких поширюється дія пункту і1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах,передбачених законами України «Про державну службу»,»Про прокуратуру»,»Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/довічне грошове утримання не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах, пенсія,призначена особі відповідно до цієї статті(крім інваліді І,ІІ груп,інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій,осіб,на яких поширюється пункт І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність,виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого доля осіб,які втратили працездатність».

З ст. 47 Закону України »Про загальнодержавне пенсійне страхування» в редакції від 24.12. 20165 року слідує,що з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, якщо особа продовжує працювати на посаді, яка підпадає під дію Законів України «Про державну службу»,»Про прокуратуру» та «Про судоустрій і статус суддів», пенсія не виплачується, а тому в частині вимог за період з 1-го січня 2016 року слід відмовити.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково,за період з 12 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В решті позовних вимог- відмовити.

Судові витрати стягнути з Державного бюджету України на користь позивача в сумі 551,20грн..

Керуючись ст.ст. 79,122,161-163,183-2 КАС України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 12 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року,-неправомірними.

Зобов»язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії,відповідно до Закону України «Про державну службу»,-з 12 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В решті позовних вимог-відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд на протязі 10 днів,з часу отримання копії постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання апеляції, після прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом.

Суддя: