Справа № 813/1379/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 квітня 2016 року813/1379/16
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П., перевіривши матеріали адміністративного позову Сокальської районної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області про скасування постанови та визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в :

Сокальська районна державна адміністрація (далі - Сокальська РДА) звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області (далі -ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.03.2016 року на суму 2040,00 грн., винесену старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Роман Назаром Олеговичем;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Роман Назара Олеговича щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.03.2016 року.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно положень пункту 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суд України від 12.09.2014 року № 10 «Про внесення змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною 4 статті 82 Закону України № 606-XIV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Як слідує зі змісту позовної заяви, оскаржувана постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.03.2016 року винесена у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1321/1916/2012, виданого 16 лютого 2015 року Сокальським районним судом Львівської області про визнання протиправними дій Сокальської районної державної адміністрації щодо розгляду заяв ФГ «Бурка В.В.» від 20.02.2012 року за №111 та від 26.03.2012 року за №182, що вчинені в неповному обсязі.

З огляду на правила предметної підсудності адміністративних справ, позовна заява Сокальської районної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.03.2016 року та визнання дій неправомірними підсудна суду, яким було видано виконавчий лист з урахуванням вимог щодо територіальної підсудності адміністративних справ, а саме: Сокальському районному суду Львівської області.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Керуючись ст.ст. 17, 106, 108, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву Сокальської районної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області про скасування постанови та визнання дій неправомірними повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.