Справа № 815/336/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/336/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-ОІЛ» до Київської митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-ОІЛ» (далі ТОВ «ТАНДЕМ-ОІЛ») до Київської митниці ДФС (далі Київська митниця), третя особа на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області (далі ГУ ДКС), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці щодо ненадання до ГУ ДКС висновку про повернення з Державного бюджету України ТОВ «ТАНДЕМ-ОІЛ» надміру сплачених митних платежів у розмірі 712300,56 гривень;

- зобов'язати Київську митницю подати до ГУ ДКС висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «ТАНДЕМ-ОІЛ» надміру сплачених митних платежів у розмірі 712300,56 гривень відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митої служби України № 618 від 20 липня 2007 року (далі Порядок №618) .

Позивач зазначив, що в березні - квітні 2015 року він імпортував бітум нафтовий дорожній БНД 60/90 за контрактом, укладеним з ВАТ «Нафтова компанія «Роснафта».

В процесі розмитнення імпортованого товару, не погодившись з його задекларованою вартістю, Київська митниця визначила її самостійно та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1.

Для того щоб випустити задекларований товар у вільний обіг, декларант подав митному органу митні декларації типу ІМ 40 АА та надав фінансові гарантії у формі грошової застави у порядку встановленому ч.7 ст.55 МКУ з урахуванням зазначених рішень митного органу у сумі 712 300,56 гривень.

Оскільки ТОВ «ТАНДЕМ-ОІЛ» вважала рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 неправомірними, був поданий позов до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 року, позов TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» до Київської митниці задоволений у повному обсязі, визнано незаконними та скасовані рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та скасовані картки відмови у митному оформленні товарів.

Таким чином, були скасовані рішення Київської митниці, які стали підставою для сплати TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» додаткових митних платежів у розмірі 712 300, 56 гривень.

Враховуючи це, у грудні 2015 року TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» звернулось до Київської митниці із заявою, що містила вимогу підготувати та подати до ГУ ДКС висновок щодо повернення йому з Державного бюджету України надмірно зарахованих до бюджету сум грошових зобов'язань у розмірі 712 300,56 гривень, на поточний рахунок платника податків № 2401, відкритий в Акціонерному банку «Південний», МФО 328209, мотивуючи свої вимоги набранням законної сили рішенням суду від 31.078.2015 року у справі № 815/3576/15.

Листом від 05.01.2016 року № 90/1/10-70-25-47 Київська митниця повідомила його про відсутність правових підстав для задоволення заяви щодо повернення надмірно сплачених коштів. Свою відмову Київська митниця мотивувала тим, що резолютивна частина судового рішення по справі № 815/3576/15 не містить зобов'язання митниці здійснити визнання рівня митної вартості, заявленого декларантом. Крім того, митниця також зазначила, що виконання рішення здійснюється на підставі виконавчих документів, у порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач вважає бездіяльність відповідача, яка полягає у не вчиненні жодних дій щодо повернення надмірно сплачених до бюджету коштів, неправомірною та незаконною, а відмову безпідставною та необґрунтованою, оскільки відповідно до ч.3 ст.301 МКУ помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок та послідовність дій державних органів щодо повернення платникам податків, митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль справлянням яких здійснюється митними органами, врегульовано Порядком № 618. Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів органу митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

При цьому взаємовідносини територіальних органів ДФС з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань врегульовані Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146 (далі Порядок №1146).

Відповідно до абз. 2 п. 7 цього Порядку подана заява після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку. За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Позивач вважає, оскільки Київська митниця не виконала всіх процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї, то така бездіяльність є протиправною.

Позивач також зазначив про наявність правової позиції Верховного Суду України щодо подібних правовідносин (постанова від 15.04.2014 року по справі №21-29а14, постанова від 12.11.2014 року по справам №21-268а14, 21-391а14, постанова від 25.11.2014 року по справі 21-338а14), згідно з якою у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається митні органи.

Згідно з п.11 Порядку №1146 на підставі висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених сум.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також, надавши пояснення на заперечення Київської митниці (т.2 а.с.112-115) вважали необґрунтованою позицію відповідача, яка викладена в запереченнях на позов, про те, що скасування рішень митниці про коригування митної вартості не тягне за собою автоматичне визнання числового значення митної вартості товарів, заявлених декларантом, а судового рішення чи будь-якого іншого документу щодо визнання заявленого позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів не існує. Така позиція відповідача є необґрунтованою, оскільки в рішеннях суду першої та апеляційної інстанції, якими визнано незаконними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів, зазначено, що декларантом під час митного оформлення товару були надані всі необхідні та достатні документи, що підтверджують митну вартість товару, визначену за основним методом; декларант надав митному органу пакет документів, достатній для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої декларантом за основним методом, а тому відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Враховуючи, що жодних підстав для коригування митної вартості товару, визначеною декларантом за ціною контракту, не було, як наслідок здійснена декларантом сплата митних платежів в розмірі 712 300, 56 гривень на підставі рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, які в подальшому були скасовані у судовому порядку, є фактичною переплатою митних платежів.

Посилання Київської митниці на необхідність проведення позапланової перевірки з метою встановлення переплати митних платежів є необґрунтованим, оскільки Порядок №618 не ставить в обов'язкову залежність повернення надмірно сплачених до бюджету коштів від проведення перевірки передбаченої ст.345-354 МКУ. Крім того, відомості та факти, зазначені в митних деклараціях вже були предметом перевірки, висновки якої знайшли своє втілення в рішеннях про корегування митної вартості товару, які скасовані. Тому підстав для проведення перевірок за ст.245-354 не існує. Крім того, законодавством не передбачена можливість для митного органу повторно коригувати митну вартість товарів. Представники позивача вважають позовні вимоги обґрунтованими та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Київської митниці позовні вимоги не визнав, підтримав позицію викладену у запереченнях на позов (т.1 а.с.152-159), в яких не заперечував, що позивач сплатив у зв'язку з прийняттям Київською митницею рішень про корегування митної вартості товару фінансові гарантії у сумі 712300,56грн., які у зв'язку з ненаданням позивачем відповідно до ч.8 ст.55 МКУ додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару були перераховані до Державного бюджету України.

Також представник відповідача не оспорював, що рішення митниці про корегування митної вартості товару були скасовані рішенням суду, проте на його думку це не тягне за собою автоматичне визначення числового значення митної вартості товару та методу її визначення. Не існує будь якого документу щодо визначення заявленого позивачем числового значення митної вартості товару за митними деклараціями щодо яких були прийняти картки відмови у їх прийнятті та рішення про корегування митної вартості товару.

Між тим, відповідно до п.4 ч.5 ст.54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку визначеному ст.ст.345-354 МКУ перевірки правильності визначення митної вартості товару після їх випуску. Відповідно до ч.14 ст.354 МКУ в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов'язань підприємства. Підпунктом 17.1.8 п.17.1 ст.17 ПКУ передбачено право платника податків вимагати проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків. На думку представника відповідача позивач може реалізувати своє право на повернення надмірно сплачених митних платежів шляхом звернення до відповідного органу щодо проведення перевірки відомостей і фактів зазначених в МД від 28.02.2015 року №125110011/2015/002769 та від 25.03.2015 року №125110011/2015/003996 з метою встановлення факту надмірної сплати митних платежів.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідно до п.8 Порядку №1146 висновок на повернення помилково та/ або надміру сплаченої суми орган ДФС готує у разі, якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/ або надміру сплачена. За даними інформаційних системи АСМО «Інспектор» зазначені у заявах TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» суми не обліковуються як помилково та/ або надміру сплачені.

Представник третьої особи ГУ ДКС у судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності позивачем був імпортований товар - бітум нафтовий дорожній. Позивач здійснив декларування зазначеного товару, митна вартість товару відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Київська митниця відмовила позивачу в митному оформленні та пропуску товарів та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1.

Згідно ч.4 ст. 54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються, зокрема, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно ст.306 МКУ способом забезпечення сплати митних платежів є, зокрема, фінансові гарантії. Статтею 310 МКУ встановлено, що фінансові гарантії надаються митним органам, зокрема, під час декларування товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного митного режиму.

Для випуску товарів у вільний обіг ТОВ «ТАНДЕМ-ОІЛ» на підставі ч.7 ст.55 МКУ сплатило митні платежі згідно митної вартості, надавши фінансову гарантію на різницю між сумою митних платежів визначеною декларантом та сумою платежів обчисленою митним органом. Товар був випущений у вільний обіг під фінансові гарантії у сумі 712300,56грн..

Позивач оскаржив до суду рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та картку відмови у прийнятті митних декларацій.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 року, позов TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» до Київської митниці задоволений у повному обсязі, визнано незаконними та скасовані рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1; визнана протиправною та скасована картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00041 (т.1 а.с.34-53).

09.12.2015 року TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» звернулось до Київської митниці з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів у вигляді фінансових гарантій, в якому, посилаючись на постанову суду від 31.07.2015 року та Порядок №618, просило підготувати, підписати та передати на виконання органу Казначейства у передбачений законом строк висновок про повернення йому з Державного бюджету України надмірно зарахованих до бюджету сум грошових зобов'язань у розмірі 712300,56грн.(т.1 а.с.93-95).

Київська митниця листом №90/1/10-70-25-47 від 05.01.2016 року повідомила позивача, що резолютивна частина судового рішення від 31.07.2015 року не містить зобов'язання митниці здійснити визнання рівня митної вартості товару, заявленої декларантом. Скасування рішення митниці про корегування митної вартості товарів не є безумовною підставою для повернення коштів, сплачених відповідно до цього рішення (т.1 а.с.57-58).

На виконання ухвали суду від 29.01.2016 року про залишення позову без руху та надання до суду доказів щодо визначення Київською митницею заявленою декларантом митної вартості товару з урахуванням рішення суду від 31.07.2015 року, позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача (т.1 а.с.118-120) та клопотанням до суду щодо витребування цих доказів у відповідача (т.1 а.с.96-98).

Згідно з запереченнями та документами наданими до суду за даними інформаційних систем митниці за TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» не обліковуються суми, зазначені в заяві від 09.12.2015 року, як помилково та/або надмірно сплачені.

Правовідносини, які виникли між сторонами регламентовані МКУ, ПКУ, Порядком 618, Порядком 1146.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Відповідно до п. 23, 24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 ст.54 МКУ встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 7 ст.55 МКУ у випадку незгоди декларанта з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частинами 8-10 ст.55 МКУ протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у ч.9 цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Таким чином, ст.55 МКУ встановлює можливість випуску товару під фінансові гарантії, строк дії яких не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Зазначений строк наданий декларанту для надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Стаття 55 МКУ також регламентує повноваження органу доходів і зборів щодо розгляду додаткових документів та відповідно наслідки, які стосуються фінансових гарантій (випадки їх повернення або зарахування до бюджету).

Крім того, статтею 55 МКУ встановлено, що рішення про корегування митної вартості товару повинно містити відомості щодо права декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. При цьому стаття 55 МКУ не визначає наслідків щодо сплачених фінансових гарантій у разі звернення декларанта до суду. Тобто у даному випадку сплачені фінансові гарантії по спливу 90 календарних днів з дня випуску товарів у вільний обіг зараховуються до бюджет.

Оскільки позивачем, який оскаржив до суду рішення про корегування митної вартості товару, не було надано додаткових документів, сплачені ним фінансові гарантії по спливу встановленого строку були реалізовані у встановленому порядку, тобто зараховані до бюджету як сплачені митні платежі.

Главою 43 МКУ регламентовано справляння митних платежів, а ст. 301 цієї глави - питання щодо повернення помилково та/ або надміру сплачених митних платежів.

Частиною 1 ст.301 МКУ визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно з ч.3 ст.301 МКУ помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп.14.1.182 п.14.1 ст.14 ПКУ помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

Відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПКУ надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

З урахуванням визначеного Податковим Кодексом України поняття надміру сплаченого грошового зобов'язання, суд вважає, що на час зарахування до бюджету сплачених позивачем сум фінансових гарантій відповідно до рішення про корегування митної вартості товарів у розмірі 712300,56 гривень, зазначена сума коштів не мала статусу надмірно сплачених грошових зобов'язань, оскільки на певну дату були зараховані до бюджету кошти не понад нараховані грошові зобов'язання, а кошти відповідно до нарахованих сум грошових зобов'язань. Під час зарахування до бюджету вказаних грошових зобов'язань рішення суду від 31.07.2015 року не набрало законної сили.

Рішення суду від 31.07.2015 року, яким визнані незаконними та скасовані рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1, набрало законної сили 25.11.2015 року.

Відповідно рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 втратили свою чинність з моменту їх прийняття.

Таким чином, враховуючи повноваження митного органу (орган доходів і зборів) щодо здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, процедура такого контролю після набрання законної сили рішення суду, залишилась незавершеною, оскільки саме орган доходів і зборів відповідно до ч.3 ст.54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до постанови суду від 31.07.2015 року та наданих сторонами документів у відповідності до рішень Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 TOB «ТАНДЕМ-ОІЛ» товар позивача був випущений у вільний обіг по митним деклараціям з урахуванням корегування його ціни та визначення його ціни за шостим резервним методом визначення митної вартості товару. Грошові зобов'язання зараховані до бюджету виходячи з митної вартості товару, визначеною за шостим методом визначення митної вартості товару.

При таких обставинах, суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що після набрання законної сили рішення суду від 31.07.2015 року, митна вартість, заявлена декларантом, визнається автоматично. Виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості мають митні органи.

Суд вважає, що є обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності в постанові суду від 31.07.2015 року обов'язкових для митниці приписів щодо методу визначення митної вартості товару, оскільки рішенням суду лише визнані незаконними та скасовані рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1 та від 26.03.2015 року № 125110011/2015/010017/1, картки відмови у митному оформленні товарів, що свідчить про незавершеність процедури митного контролю щодо методу визначення митної вартості товару після набрання законної сили рішення суду. Тільки після завершення процедури митного контролю щодо методу визначення митної вартості товару після набрання законної сили рішення суду, що є виключною компетенцією органів доходів та зборів, та занесення за результатами завершення цього контролю у відповідні облікові картки позивача даних по сплаті грошових зобов'язань (нарахованих, сплачених, необхідних для сплати, надміру сплачені), виникнуть підстави у разі їх наявності для застосування Порядку №618, який відповідно до його п.2 розділу І визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Згідно з п.3,п.4 вказаного Порядку при надходженні заяви про повернення надміру сплачених платежів керівник (заступник керівника) митного органу розглядає заяву, зареєстровану в загальному відділі митного органу (далі - Загальний відділ), і дає доручення керівнику (заступнику керівника) відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) щодо подальшого розгляду заяви.

Відділ упродовж 10 днів: перевіряє наявність коштів на відповідному рахунку шляхом вивчення відповідності заявлених до повернення платником податків сум коштів наявним даним у Картці - особовому рахунку платника податків, форма якої наведена в додатку 1 до Порядку обліку (далі - Картка - особовий рахунок платника податків); складає акт про звірення залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку митного органу (далі - Акт звірення) за формою, наведеною в додатку 12 до Порядку обліку; готує висновок про повернення платнику податків коштів передоплати, що обліковуються на відповідному рахунку митного органу (далі - Висновок про повернення коштів передоплати), за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Уточнюючою обставиною є тільки те, що на даний час діють інтегровані картки платника відповідно до Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення, затвердженого наказом Міндоходів України №765 від 05.12.2015 року. Згідно цього Порядку інтегрована картка платника - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Пунктом 11 розділу І Порядку визначено, що за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Враховуючи виключну компетенцію органів доходів та зборів в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, процедура митного оформлення товарів позивача з урахуванням рішення суду від 31.07.2015 року, а також з урахуванням того, що товар був випущений у вільний обіг, може бути завершена лише шляхом здійснення такого контролю за допомогою форм встановлених МКУ, які визначені ст. 336 МКУ.

Серед встановлених законом форм митного контролю такими, що можуть бути застосовані після випуску товару у вільний обіг є: проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів (п.7); направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів (п.8).

В той же час ст.ст. 346, 351 МКУ чітко визначені підстави для проведення позапланових виїзних та невиїзних перевірок, жодна з яких не свідчить про можливість здійснення такої перевірки при обставинах, які виникають після скасування судами рішень митного органу про скасування рішення про корегування митної вартості товару, випуску його у вільний обіг під фінансові гарантії та зарахування цих гарантій по спливу 90-денного строку (90 календарних днів з дня випуску товарів) до Державного бюджету України.

Представник відповідача посилався як на підставу здійснення такої перевірки на п.п.17.1.8 п.71.1 ст.17 ПКУ щодо права платника податків вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Суд вважає, що наявні всі підстави для застосування у даному випадку цієї норми ПКУ з урахуванням положень законодавства щодо аналогії закону та аналогії права, виходячи з того, що вказана перевірка митного оформлення товару за конкретними митними деклараціями з урахуванням рішення суду від 31.07.2015 року є дійсно перевіркою відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Крім того, відповідно до ст.352 МКУ, ст.83 ПКУ під час проведення перевірок можуть бути використані судові рішення. Згідно з ч.1,2 ст.353 МКУ забороняється витребування документів від посадових осіб підприємства будь-якими посадовими особами органу доходів і зборів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Підприємство, що перевіряється, зобов'язане не пізніше першого робочого дня, наступного за днем початку документальної перевірки, надати у повному обсязі посадовим особам органу доходів і зборів, які проводять перевірку, всі документи, у тому числі в електронній формі, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним, можуть мати відношення до переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі до ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території. Тобто предметом такої перевірки можуть бути лише митні декларації та документи надані до них, за якими за скасовані картки відмови у митному оформленні та рішення про корегування митної вартості товарів.

Частиною 14 ст.354 МКУ визначено, що в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов'язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача на наявність правової позиції Верховного Суду України щодо подібних правовідносин, яка є обов'язкової для судів відповідно до ст.244-2 КАС України, викладеної в постанові від 15.04.2014 року по справі №21-29а14, постанові від 12.11.2014 року по справам №21-268а14,21-391а14, постанові від 25.11.2014 року по справі 21-338а14.

У зазначених постановах Верховного Суду України зазначено, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається митні органи. Основним для позивача у даній правовій позиції наявне посилання на те, що він звернувся з заявою та відповідач у визначений законом строк повинен був прийняти висновок. Проте у цій правовій позиції зазначені також підстави для прийняття такого висновку з застосуванням Порядку повернення та Порядку взаємодії, а саме прийняття митним органом рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом.

У даному випадку суд вважає, що рішення органу доходів та зборів про застосування митної вартості, заявленої декларантом, це не вид документу (саме рішення), а дія та/або рішення викладене у будь - якому документі органу доходів та зборів, який буде підтверджувати митне оформлення товару за митною вартістю товару, заявленою декларантом, що відповідно буде свідчити при зарахуванні фінансової гарантії до державного бюджету про наявність надміру сплачених грошових зобов'язань.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-ОІЛ» до Київської митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання Київську митницю ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області висновок про повернення з Державного бюджету України надміру сплачені митні платежі у розмірі 712300,56грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-ОІЛ» до Київської митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання Київську митницю ДФС подати до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області висновок про повернення з Державного бюджету України надміру сплачені митні платежі у розмірі 712300,56грн.

27 квітня 2016 року.