Справа № 2-а-4272/11
Суддя: Топчій Т. В.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4272/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2011 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Топчій Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року позивач звернувся з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя про визнання неправомірними дій УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області щодо виплати у неповному обсязі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 01.01.2008 р. з урахуванням фактично отриманих сум, і зобовязання в подальшому призначити та виплачувати додаткову пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.06.2011 р. у відповідності до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.12.91 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та згідно зі ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.12.91 р. має пільгу у вигляді додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 30 % мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак, фактично він отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З доводами відповідача відносно того, що додаткова пенсія йому нараховується та виплачується у відповідності до Постанов Кабінету міністрів України, згідно з діючим законодавством, не погоджується, оскільки зміни до ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції Закону N 107-VI визнано неконституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду N 30-рп/2008 від 22.05.2008 р., відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. У звязку з цим, вважає, що відповідно до ст.51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що діяв до внесення змін від 28.12.07 р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», йому має виплачуватись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На підставі викладеного, позивач просить визнати неправомірними дій УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області щодо виплати у неповному обсязі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 01.01.2008 р. з урахуванням фактично отриманих сум, і зобовязання в подальшому призначити та виплачувати додаткову пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.06.2011 р. у відповідності до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.12.91 р.

У судове засідання позивач не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позовних вимог, в яких зазначив, що позивач ОСОБА_1 з 10.03.1992 р. знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України, отримує пенсію за віком, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. За його вибором йому було призначено та виплачується пенсія за віком з 01.03.1996 р. згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» з урахуванням ст.51,55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач отримує додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Підстав для перерахунку і виплати додаткової пенсії позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії з 01.01.2008 р. та з 01.06.2011 р. немає. Так, частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розмір пенсії позивача забезпечує рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розмір пенсії позивача за період за який заявлено позов не зменшувався. ОСОБА_1 ґрунтує свої позовні вимоги на нормах Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції до 01.01.2008 р. Проте, 28.12.2007 р. прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VІ (далі ЗУ № 107-УІ), який набрав чинності з 01.01.2008 р. Пунктом 28 розділу 2 ЗУ № 107-VІ були внесені зміни до ЗУ № 796-ХІІ, в тому числі і до ст. ст. 51, 67 вказаного Закону. Положення ст. ст. 51, 67 ЗУ № 796-ХІІ в редакції до 01.01.2008 р. втратили чинність на підставі ЗУ № 107-VI. Конституційний суд України 22.05.2008 р. виніс Рішення № 10-рп/2008, в якому визнав такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) положення п. 28 розділу 2 ЗУ № 107-VІ, які втрачають чинність з 22.05.2008 р. У зв'язку з тим, що положення ст. ст. 51, 67 ЗУ № 796-ХІІ в редакції до 01.01.2008 р. втратили чинність 31.12.2007 р. на підставі ЗУ № 107-VІ, положення ст. ст. 51, 67 ЗУ № 796-ХІІ в редакції після 01.01.2008 р. втратили чинність 22.05.2008 р. на підставі Рішення КСУ № 10-рп/2008, а з 22.05.2008 р. не прийнято а ні Закону України про внесення змін, а ні нового Закону України, який би регулював спірні відносини. У зв'язку з наведеним, УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя з 22.05.2008 р. діє на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", п. 4 якої встановлює, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: тим, що належать до категорії 2 -15 відсотків. З 01.01.2008 відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" статті 50, 54 Закону від 28.02.91 № 796-ХІІ були викладені в новій редакції, яка не передбачала визначення мінімальних розмірів пенсій, додаткових пенсій, виходячи з мінімальної пенсії за віком. З 22.05.2008 р. рішенням Конституційного Суду України вказані зміни визнані неконституційними. Але і з 22.05.2008 р. мінімальні розміри пенсій, розміри додаткових пенсій визначаються згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530, від 16.07.2008 № 654, т. я. мінімальний розмір пенсії, встановлений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно при призначенні пенсій за цим Законом. На момент провадження у справі при призначенні та перерахунку пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії, застосовується Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Відповідно до Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 р. від 14.06.2011 р. № 3491-VI внесено до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" такі зміни: 7. Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: "4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"... застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік". На підставі вище викладеного, просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі, оскільки немає законодавчих підстав для проведення йому перерахунку додаткової пенсії з 01.01.2008 р. та з 01.06.2011 р.

На підставі ст. 122,128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, віднесений до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А№270638.

Відповідно до листа УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя від 05.07.2011 року, ОСОБА_1 з 01.01.2008 року здійснюється доплата додаткової пенсії потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії в розмірі 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 наведеного Закону, і означає, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Абзац перший пункту 13 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачає, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 ч.3 Закону Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановлюється у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Враховуючи принцип верховенства права, закріплений ст.8 Конституції України, принцип пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у звязку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, при вирішенні даного питання застосуванню підлягав розмір 30 процентів мінімальної пенсії, передбачений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не встановлений розмір, що передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Відповідно до ст.5 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначення мінімального розміру пенсії, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, повинні розповсюджуватися і на положення Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на відповідні роки встановлюються Законами України про Державний бюджет України.

Статтею ст.67 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявстановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державною конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України Про прожитковий мінімум , а також Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії , згідно ст. 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі, мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст.16 Конституції України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обовязком держави. Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути відмінені. При прийнятті нових законів або внесення змін в діючі закони не допускається звуження змісту та обєму існуючих прав та свобод.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що пенсія повинна розраховуватися у відповідності із постановами Кабінету Міністрів України, оскільки статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Право на додаткову пенсію встановлює Закон України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Розмір пенсій, встановлених законами, не підлягає зменшенню. Це гарантує ст. 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Застосування відповідачем зазначених постанов КМУ до спірних відносин обмежує конституційне право позивача на соціальний захист, суперечить принципу законності, визначеного п. 2-4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України та приписам п. 1,6 ст.92 Конституції України, ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якого дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Дії управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі постанов Кабінету Міністрів України призвела до того, що відбулося значне звуження обсягу прав позивача, які існують в державі для відповідної категорії громадян.

Розяснення наведені в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя від 01.11.96 року №9, застерігають, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати Закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до прикінцевих положень п.4 Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(796-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 рік, №13, ст..178 з наступними змінами), статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни(2195-15) (Відомості Верховної Ради України, 2005 р. №4, ст..94 з наступними змінами), статей 14, 22 , 37 та частини третьої статті 42 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб(2262-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №29, ст..399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14 червня 2011 р. № 3491-6 Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 р. № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка відповідно до пункту 5 Указу Президента України Про порядок офіційного оприлюднення нормативних актів та набрання ними чинності від 10 червня 1997 р. № 503/97 набрала чинності з 23 липня 2011 р.

Відповідно до ст. 107 КАС ухвалою суду від 28.07.2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог що стосується зобовязання провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за період з 01.01.2008 року по 19.01.2011 рік включно залишено без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду, тому суд розглядає позов у межах шестимісячного строку звернення до суду, а саме: за період з 20.01.2011 р.

Суд вважає, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині зобовязання відповідача в проведенні подальшого підвищення додаткової пенсії, оскільки неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, так як відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя щодо перерахунку та виплати у неповному обсязі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, згідно зі ст. 51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії, підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 20.01.2011 р. по 22.07.2011 р. Обовязок по нарахуванню та виплаті додаткової пенсії, яка передбачена Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито за № 7-93 від 21.01.1993 р., громадяни, віднесені до категорії 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору. Таким чином, позивач звільнений від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 71, 122, 128, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 45, 49, 51, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи редакції від19.12.1991 р., Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , ст. ст. 16, 22, 92 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя щодо виплати ОСОБА_1 у неповному обсязі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 20.01.2011 року по 22.07.2011 рік включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, відповідно до ст. 51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за шкоду заподіяну здоровю, із розрахунку не менше 30 % мінімальної пенсії за віком, яка встановлена в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 20.01.2011 р. по 22.07.2011 р. включно, з урахуванням фактично здійснених виплат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Т. В. Топчій