Справа № 180/492/16-а
Суддя: Беспальок О. А.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - ГАНОЧЕНКО Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до міського голови Марганецької міської ради ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність в частині невиконання постанов суду про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до міського голови Марганецької міської ради про визнання незаконною бездіяльність в частині невиконання постанов суду про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 лютого 2016 року постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради та розпорядження Марганецького міського голови про його звільнення визнано незаконними та скасовано. Постановою цього ж суду від 11 червня 2015 року його поновлено на посаді заступника міського голови міста Марганця з 24 липня 2014 року. Постановою суду від 09 жовтня 2015 року в котре скасовано рішення та розпорядження Марганецької міської ради щодо припинення повноважень посадової особи заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 та поновлено його на роботі з 25 лютого 2014 року. Станом на 16 березня 2016 року зазначені постанови суду міським головою не виконані, на посаді його не поновлено, у звязку з чим вважає бездіяльність міського голови ОСОБА_2 незаконною.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала, дала аналогічні пояснення. Просить позов задовольнити.

Позивач повторно в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи повідомлявся належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачка міський голова Марганецької міської ради ОСОБА_2, та її представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судовому засіданні позов заперечили, з підстав, викладених у запереченні. Крім того, просили суд врахувати, що міський голова не є належним відповідачем у справі, покликаючись на ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ст.ст. 26, 43, п.2.4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування», у звязку з чим у задоволенні позову просили відмовити. Доповнили, що позивачу надсилались повідомлення про вирішення питання його поновлення на роботі, однак останній свідомо ухилявся від отримання поштового відправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наступне.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника міського голови міста Марганець з 24 липня 2014 року (а.с.27-29).

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника Марганецького міського голови з 25 лютого 2014 року (а.с.30-32).

Постановою Марганецького мського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року визнано незаконними та скасовано рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради, розпорядження Марганецького міського голови (а.с.23-26).

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі N 6-435цс15, відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина 5 статті 235 КЗпП України).

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Згідно ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов'язковості з моменту проголошення.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п'ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 6 листопада 1992 року, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок власника або уповноваженого органу добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у останнього обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

У відповідності до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною 2 ст. 257 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

В пунктах 46, 48, 51, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «ОСОБА_6 проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування», дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Таким чином, у відносинах з питань служби в органах місцевого самоврядування важливим є дотримання гарантій при прийняті на роботу та звільненні з роботи, визначених Кодексом законів про працю України та Закону України «Про державну службу» з урахуванням особливостей визначених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Служба в органах місцевого самоврядування на постійній основі за своєю природою відноситься до публічної служи.

Водночас, за змістом пункту 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до положень ст. 46 цього Закону, з часу обрання голови ради він скликає сесії ради та веде пленарні засідання ради відповідно до вимог цього Закону та регламенту ради.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, перелік питань, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання про обрання голови ради, заступника голови районної ради, звільнення їх з посади.

Главою 3 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено повноваження міського голови, однак серед таких відсутні повноваження останнього щодо призначення та звільнення з посад заступників міського голови.

Заступника голови ради обирає районна, районна у місті рада, що визначено п.1 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Частиною другою статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що заступника голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради.

Кодексом законів про працю України в якості сторони трудового спору з найманим працівником визначено «власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації», зокрема дане визначення міститься у статті 21, однак чинне трудове законодавство використовує і більш зручний термін «роботодавець», зокрема у статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», де визначено термін «роботодавець» як «власник підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, виду діяльності, галузевої належності, або уповноважений ним орган (керівник) чи фізична особа, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Згідно з положеннями статтей 21,36,40 КЗпП України укласти і розірвати трудовий договір з працівником може тільки сторона трудового договору роботодавець власник або уповноважений орган підприємства, установи, організації.

Відповідно до статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2015 року у аналогічній справі № К/800/19687/15 за позовом ОСОБА_7 до Виконавчого комітету Марагнецької міської ради, секретаря Марганецької міської ради про скасування рішення і розпорядження та поновлення на посаді суд касаційної інстанції дійшов до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції правильно зазначено, що звільнення позивача з посади першого заступника міського голови повинно здійснюватися тим органом, який призначив особу на відповідну посаду, у звязку з чим застосування виконуючим обовязків міського голови та секретарем Марганецької міської ради до ОСОБА_7 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади виходить за межі компетенції міського голови.

Враховуючи вищенаведене, рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 мало б виконуватися міською радою на його пленарних засіданнях, тобто власником або уповноваженим ним органом.

Після звернення ОСОБА_1 до Марганецького міського голови ОСОБА_2 з заявами від 14,15 січня 2016 року щодо виконання постанов про поновлення позивача на роботі (а.с.15,17) листом міського голови останньому повідомлено, що питання про поновлення на роботі буде внесено до черги денної наступної сесії міської ради (а.с.40).

Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова зокрема організовує в межах визначеним цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету, а в подальшому підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Частиною 9 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що рішення про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Статтею 20 Регламенту Марганецької міської ради передбачено основні етапи підготовки та проведення пленарних засідань міської ради, а саме, оформлення та друкування проектів рішень, їх узгодження зі спеціалістами, розгляд на профільних депутатських комісіях проектів рішень, розгляд на спільному засіданні депутатських комісій міської ради проектів рішень, розгляд на пленарному засіданні міської ради проектів рішень. Проекти рішень обовязково візуються виконавцем, головою профільної депутатської комісії, секретарем міської ради, завідувачем юридичного відділу, в подальшому передаються до міської ради для попереднього обговорення у відповідних комісіях ради, надаються депутатам не пізніше як за 10 днів до початку сесії, проводиться засідання депутатських комісій, готується письмовий висновок, що додається до проекту рішення та оголошується головою комісії на пленарному засіданні міської ради під час обговорення даного проекту, проект рішення оприлюднюється на офіційному веб-сайті виконкому за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття, профільна депутатська комісія приймає рішення про включення розглянутого ними проекту рішення до порядку денного засідання міської ради.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Вказані положення Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в повній мірі кореспондуються з ст. 19 Конституції України.

Рішенням Марганецької міської ради від 25 лютого 2016 року до штатної чисельності та структури виконавчих органів Марганецької міської якої введено додаткову посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів.

В подальшому відповідачем прийнято розпорядження від 02 березня 2016 року про допуск ОСОБА_1 до роботи на посаду заступника міського голови м.Марганця з питань діяльності виконавчих органів (а.с.41). Крім того, в матеріалах справи міститься поштові відправлення позивачу зазначеного розпорядження 03 березня 2016 року, однак останній отримав таке лише 06 квітня 2016 року. А розпорядженням міського голови № 55-к від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 фактично допущений до роботи.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні під час надання пояснень зауважила, що позивачем предявлено позов до неналежного відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Диспозитивність адміністративного судочинства полягає в тому, що сторона розпоряджається правами на власний розсуд (ст. 11 КАС України).

Оскільки позивач до суду не зявився, представником позивача не заявлялось клопотання про заміну відповідача на належного, суд проводив розгляд справи у межах позовних вимог.

З врахуванням обставин, що викладені вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову до Марганецького міського голови ОСОБА_2, оскільки як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, остання приступила до виконання обовязків Марганецького міського голови з 17 листопада 2015 року. Постанови суду про поновлення на роботі підлягають негайному виконанню, на момент ухвалення постанов про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а саме, 11 червня, 09 жовтня 2015 року ОСОБА_2 не виконувала обовязків міського голови Марганецької міської ради, тому суд прийняв до уваги заперечення представників відповідача щодо того, що про винесені постанови ОСОБА_2 не знала, довідалась про такі з листів ОСОБА_1 від 14,15 січня 2016 року, на які одразу ж як міський голова відреагувала, та включила вказані питання до порядку денного засідання Марганецької міської ради.

В судовому засіданні не встановлено в чому саме проявилася бездіяльність Марганецького міського голови ОСОБА_2 з приводу невиконання постанов суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, що могло би бути підставою задоволення позову. Суд вважає, що саме Марганецька міська рада як власник чи уповноважений орган зобовязана була негайно виконувати постанови суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м.Марганця.

Керуючись ст. ст. 7-12, 72, 86, 94, 160, 161, 162, 167, 255-257 КАС України, Конституції України, ст. 236 КЗпПУ, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до міського голови Марганецької міської ради ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність в частині невиконання постанов суду про поновлення на роботі відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК