Справа № 521/18769/15-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 521/18769/15-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Мурзенко М.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив поновити строк на оскарження постанови Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0969/50000/15 від 12.11.2015 та прийняти адміністративний позов к провадженню; визнати незаконними дії заступника начальника Одеської митниці ДФС Іваненка Г.М. щодо складання постанови № 0969/50000/15 від 12.11.2015 про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 15718,53 грн. за порушення ст. 485 МК України; визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0969/50000/15 від 12.11 2015 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МКУ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 15718 грн 53 коп., постанову обґрунтовано тим, що 11.12.2013 ТОВ «Лампочка», директором якого на той час був позивач, надали Південній митниці Міндоходів митну декларацію № 500060001/2013/054728 та документи для митного оформлення товару «овочі свіжі», а також інвойс від 03.12.2013 року № ODS 13-291, які містять неправдиві відомості про продавця товарів та неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товарів, що призвело до заниження суми митних платежів. Зазначену постанову позивач вважає незаконною, оскільки відомості, викладені в постанові не відповідають дійсності, в діях позивача відсутній склад правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності з пропуском строків, встановлених законом.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року адміністративний позов задоволено. Постанову заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 0969/50000/15 від 12 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності скасовано. Провадження у справі про порушення митних правил закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою залишити постанову Одеської митниці ДФС від 12.11.2015 у справі про порушення митних правил № 0969/50000/15 без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби України Іваненко Г.М. в справі про порушення митних правил № 0969/50000/15 від 12.11.2015 р. ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 15718 грн 53 коп. за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

З копії оскаржуваної постанови (а.с. 4-8), протоколу про порушення митних правил № 0969/50000/15 від 16.10.2015 (а.с. 12-15) вбачається, що підставою для винесення оскаржуваної постанови є те, що 11.12.2013 року декларантом ТОВ «Лампочка» ОСОБА_5 до митного посту «Одеса-порт» було подано митну декларацію № 500060001/2013/054728, якою заявлено до митного оформлення в режимі імпорту вантаж свіжих овочів митною вартістю 30650, 40 долл. США, виходячи з якої була розрахована та сплачена сума митних платежів, товар випущено у вільний обіг на митну територію України, для митного оформлення надано документи, відповідно до яких продавцем вказаного товару є компанія «Waytrans limied corporate corp.», проте, 21.09.2015 відповідачем від митних органів Ізраїлю отримано інформацію про те, що відправником та фактичним продавцем вказаних товарів є ізраїльська компанія «Arava export Glovers ltd», з доданих документів вбачається, що вартість товару відрізняється від заявлених ТОВ «Лампочка», на підставі викладеного відповідачем було зроблено висновок про заниження ТОВ «Лампочка» митної вартості товару, що призвело до сплати митних платежів в сумі на 5239 грн. 51 коп. менше, ніж належало.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Лампочка» було вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, тобто порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, проте накладення на позивача адміністративного стягнення було здійснено з пропуском строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині застосування строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду апеляційної скарги, судова колегія прийшла до висновку про необхідність вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 7 МК України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

Відповідно ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.2 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вбачається з постанови в справі про порушення митних правил порушення митного законодавства відповідач пов'язує з тим, що загалом за митне оформлення товарів за митною декларацією №500060001/2013/054728 ТОВ «Лампочка» фактично сплачено митні платежі менш ніж підлягають сплаті на суму 5239,51 грн.

Положеннями ч.1 ст.485 МК України визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, відповідальність, передбачена санкцією даної статті, настає у разі, зокрема, за наявності мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також неправдивих відомостей, щодо істотних умов зовнішньо-економічного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні митної декларації №500060001/2013/054728 від 11.12.2013 р. декларант ТОВ "Лампочка" ОСОБА_5 в підтвердження митної вартості товару надала всі необхідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення, в тому числі і контракт №21/01 від 21.01.2013р. з панамською компанією "WAYTRANS LIMITED CORPORATE CORP", за яким імпортувалися товари, а також інвойс №ODS13-291, виданий компанією "WAYTRANS LIMITED CORPORATE CORP" (Панама), в якому митну вартість товару заявлено у розмірі 30650,40 доларів США.

Надані до перевірки документі були прийнятті митним органом, а товар розмитнений.

В порядку п.7 ч.3 ст.53 МК України митний орган не звертався до ТОВ "Лампочка" з вимогою надати додаткові документи, що сторонами у справі не заперечується.

З вказаного слідує, що у Одеської митниці ДФС (на час декларування - Південна митниця Міндоходів) не було підстав для сумніву щодо достовірності інформації, яку надано декларантом.

Колегія суддів зазначає, що при притягненні ОСОБА_3 до відповідальності за порушення ст.485 Митного кодексу України - подання ТОВ "Лампочка" 11.12.2013р. недостовірних відомостей про продавця товару та митну його вартість Одеська митниця ДФС обґрунтовувала виключно листом-відповіддю, отриманим 21.09.2015р. від митних органів Ізраїлю. Суд першої інстанції такі висновки митного органу визнав доведеними.

Однак, при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою, що в п.6 листа від 01.07.2015р. податкова служба Ізраїлю зазначила, що всі експортні документи, надані митному управлінню Ізраїлю, відповідають документам, наданим з запитом від 24.01.2014р. Не було знайдено невідповідностей чи фальсифікацій (а.с.58)

Також, у вказаному листі залишилися без відповіді питання, поставлені Головним оперативним управлінням Міністерства доходів і зборів України у запиті від 24.01.2014р. за вих. №1700/5/99-99-07-16-10-16, чи були ізраїльські компанії безпосередніми продавцями товару ТОВ "Лампочка" і якими документами регламентовані комерційні відносини стосовно купівлі-продажу товарів.

Незважаючи на те, що на запит Головного оперативного управління Міністерства доходів і зборів України від 24.01.2014р. за вих. №1700/5/99-99-07-16-10-16 податкова служба Ізраїлю надала неповну відповідь, без вказівки на реквізити конкретних поставок товару на адресу ТОВ "Лампочка", а також, що в цьому листі відомості суперечать один одному, Одеська митниця ДФС дійшла висновку, що вказаний лист є належним доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

В підтвердження здійснення ТОВ "Лампочка" операцій купівлі-продажу саме з компанією "WAYTRANS LIMITED CORPORATE CORP" (Панама) в матеріалах справи містяться: контракт №21/01 від 21.01.2013р. (а.с.68-72) та Додаткова угода № 2 від 26.04.2014 р. до контракту № 21/01 від 21.01.2013 р. (а.с. 73), інвойс №ODS13-291 (а.с. 50).

В матеріалах справи також міститься лист компанії "WAYTRANS LIMITED CORPORATE CORP" (Панама) №110116/1 від 11.01.2016р., яким вказаний контрагент ТОВ "Лампочка" підтвердив, що свіжі овочі (перець) вагою 3840 кг нетто вартістю 1460 доларів США за метричну тонну, свіжий редис вагою 3024 кг нетто вартістю 750 доларів США за метричну тонну, свіжий авокадо вагою 10400 кг нетто вартістю 2190 доларів США за метричну тону були відправлені у контейнері ZCSU5956555 згідно рахунку-фактури №ODS13-291 від 03.12.2013р. та зазначив, що вони повністю отримали оплату в розмірі 30650,40 доларів США. (а.с. 64)

В свою чергу, Одеською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не надано жодного належного доказу, що господарські відносини з поставки ТОВ "Лампочка" товару, митне оформлення якого здійснювалося за митною декларацією №500060001/2013/054728 від 11.12.2013р., здійснювалися саме з компанією "ARAVA EXPORT GLOVERS LTD" (Ізраїль), а не з компанією "WAYTRANS LIMITED CORPORATE CORP" (Панама) (відсутні контракти на поставку) і що розрахунки безпосередньо проводилися між ТОВ "Лампочка" і "ARAVA EXPORT GLOVERS LTD" (Ізраїль).

Також, Одеською митницею ДФС не доведено, що безпосередньо саме цей товар, про який йшла мова у листі податкової служби Ізраїлю від 01.07.2015р., був оформлений на підставі митної декларації №500060001/2013/054728 від 11.12.2013р.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд доходить висновку про ненадання Одеською митницею ДФС, на яку покладено тягар доказування, належних доказів про вчинення директором ТОВ "Лампочка" адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначальним для застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, є його триваючий характер, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, при розгляді справ про порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно зясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення. За змістом ст. 491 МК України вказане правопорушення може бути виявлено посадовими особами митниці безпосередньо (під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення товарів тощо) або ж внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно з пп. «б» п. 1 Порядку направлення запитів до Державної митної служби України, до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого наказом Держмитслужби України від 06.07.2005 року №639, передбачено, що цей Порядок застосовується при потребі здійснення запитів до митних служб іноземних держав у випадку, зокрема, наявності в митного органу України обґрунтованої підозри в можливості вчинення порушення митних правил, яку можна підтвердити або спростовувати лише шляхом отримання інформації від митної служби іноземної держави.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що порушення є закінченим з моменту вчинення відповідної протиправної дії є помилковим, оскільки у відповідності до вищезазначених норм, у разі розгляду органами доходів і зборів справ про порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0969/50000/15 від 12.11.2015р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про закриття провадження по справі про порушення митних правил, оскільки суд, в даному випадку, не є органом уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення та виносити постанову по суті справи про адміністративне правопорушення (закривати провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП.)

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3 в частині визнання протиправними дій відповідача, щодо складання постанови та накладення штрафу, оскільки орган владних повноважень наділений правом на здійснення таких дій у відповідності до законодавства.

При розгляді даної адміністративної справи суд повинен керуватися порядком здійснення адміністративного судочинства, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною 2 статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та його скасування, а саме - визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0969/50000/15 від 12.11.2015р. є, в даному випаду, належним способом захисту прав позивача, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0969/50000/15 від 12 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2016 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик