Справа № 2а-2332/11/1522
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/43998/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Головне управління ПФУ) на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 пред'явив в суді вказаний позов в якому просив зобов'язати Головне управління ПФУ здійснити перерахунок розміру його пенсії, виходячи з загального трудового стажу 32 повних років та виплатити недораховану пенсію з урахуванням інфляції з 1 вересня 2003 року.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2011 позов задоволено. Зобов'язано Головне управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії позивачу виходячи з загального трудового стажу 32 повних роки та виплатити недораховану пенсію з урахуванням інфляції з 1 вересня 2003 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову. Позовні вимоги за період з 1 вересня 2003 року по 4 жовтня 2010 року залишено без розгляду. Зобов'язано Головне управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії позивачу виходячи з загального трудового стажу 32 повних років, виплатити недораховану та невиплачену пенсію починаючи з 5 жовтня 2010 року.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування його рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що з 24 грудня 1973 року по 13 серпня 1984 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ, що складає 12 років 7 місяців і 13 днів з урахуванням служби в Збройних Силах. Загальний трудовий стаж на момент звернення за призначенням пенсії складав повних 32 роки. Позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 4 липня 2002 року.

13 травня 2009 року Головне управління ПФУ нарахувало позивачу пенсію за період з 1 липня 2003 року по травень 2009 року включно та виплатило її одноразовим платежем в сумі 42 593,30 грн. При цьому, при розрахунках пенсії загальний трудовий стаж позивача враховано у вигляді 27 років, тоді як згідно з поданням Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 19 лютого 2007 року № 460 станом на 26 жовтня 2006 року трудовий стаж складав 35 років 6 місяців 11 днів. Фактично ж загальний трудовий стаж позивача складав повних 32 роки.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 4 лютого 1994 року дійсно, право на пенсію за вислугу років осіб офіцерського складу та осіб середнього, старшого і вищого складу органів внутрішніх справ, які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із хворобою, скороченням штатів або обмеженням станом здоров'я і які на день звільнення досягли 45-річного віку та мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Однак, в редакції від 4 липня 2002 року вищезазначеної норми закону, умова досягнення 45-річного віку та наявність загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ саме на день звільнення була замінена словами «незалежно від підстав та часу звільнення».

Тобто, після набрання чинності зазначеного Закону в редакції від 4 липня 2002 року умова досягнення 45-річного віку та наявність загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ саме на день звільнення відпала та братися до уваги не може.

Крім того, відповідно до пункту «б» частини першої статт1 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії визначається за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення.

Оскільки судами встановлено, що загальний трудовий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії складав 32 роки, то висновок суду апеляційної інстанції щодо здійснення йому перерахунку та виплати недоплаченої пенсії є правильним.

Водночас, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції щодо застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, визначені частиною першою статті 100 КАС України (чинного на час звернення до суду), оскільки не встановлені підстави для поновлення пропущеного строку.

Загальне поняття пенсії визначено в статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2009 року № 1058-ІV, відповідно до якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею, передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

З огляду на наведене доводи касаційної скарги щодо не зазначення кінцевого строку перерахунку пенсії позивача є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення апеляційного суду є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

О.Ф.Ситников

Ю.К.Черпак