Справа № 502/1488/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/5440/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області

на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року

у справі № 502/1488/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області про визнання дій відповідача противоправними та зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу з 15 квітня 2013 року.

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року, позов задоволено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, 15 квітня 2013 року позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 29 квітня 2013 року № 23/Ю-2 Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області відмовило позивачу у призначенні пенсії, оскільки, як вказує відповідач, відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України. Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року № 1566/11846, передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника. Пунктом 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заява пересилається поштою крім випадків призначення (поновлення) пенсій. Пунктом 30 згаданого Порядку передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Згідно з трудової книжки, ОСОБА_1, позивач у період з 23 лютого 1972 року по 05 березня 2002 року працював та перебував на території України. За даними адресно-довідкової картотеки Кілійського РС ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання 22 січня 2003 року за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з вибуттям до США.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно з пункту 2 частини першої статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Проте Конституційний Суд України рішенням від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини першої статті 49, статті 51 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Чинними залишаються частина другої статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частина першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак в силу висновків, викладених у мотивувальній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України, проживаючи поза межами України та обираючи країну, з якою не укладено відповідного договору, позивач як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права (дискримінації) на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що позивач, проживаючи в державі США, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Отже, відмова пенсійного органу в призначенні пенсії позивачу є протиправною.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі № 502/1488/13-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед