Справа № 819/147/13-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016р. Справа № 876/12264/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоптторг» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У січні 2013 року позивач ТзОВ «Тернопільоптторг» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Тернопільської ОДПІ Тернопільської області ДПС (на даний час Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області), в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2012 р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 283879,60 грн..

Відповідач у суді першої інстанції подав заперечення на позов у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ форми «С» від 28.11.2012 р. № про застосування до ТзОВ «Тернопільоптторг» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 283879,60 грн..

З цією постановою суду першої інстанції від 02.11.2015 р. не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої постанови, а відтак вважає її такою, що підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за результатами проведеної фактичної перевірки господарської одиниці АЗС № 20 по вул. Бродівська-Гріга, 2 в м. Тернопіль, що належить ТзОВ «Тернопільоптторг», встановлено, що залишки паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину А-95, бензину А-92, дизельне пальне не відповідають вимогам ДСТУ, документи щодо походження паливно-мастильних матеріалів не представлено, власника не встановлено, товари не обліковані у встановленому порядку, чим порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просити прийняти рішення, яким в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, відповідачем Тернопільською ОДПІ проведено перевірку господарської одиниці АЗС № 20 за адресою вул. Бродівська-Гріга, 2 в м. Тернопіль, що належить позивачу ТзОВ «Тернопільоптторг», щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв. За наслідками перевірки складено Акт від 16.11.2012 р. (а.с. 28-30).

У висновках цього Акту перевірки вказано, що позивачем порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме встановлено не облікований товар на загальну суму 141939,80 грн..

На підставі вказаного Акту перевірки від 16.11.2012 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2012 р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 283879,60 грн., за порушення вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності вказаного вище ППР від 28.11.2012 р. і наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на час розглядуваних правовідносин), суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 20 цього Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту Акту податкової перевірки від 16.11.2012 року видно, що висновки відповідача Тернопільської ОДПІ про порушення позивачем TOB «Тернопільопторг» податкового законодавства, зокрема п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ґрунтуються на тому, що наявні під час перевірки у позивача на АЗС № 20 паливно-мастильні матеріали на загальну суму 141939,80 грн., а саме бензин автомобільний А-95 ДСТУ 4063-2001 в кількості 13092 літрів по ціні 10,90 грн. за один літр не відповідав пред'явленим документам та вимогам технічних стандартів якості, а отже знаходився в реалізації без відповідних документів, був не облікованим, був безгосподарним і без власника.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п.61.2 ст.61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України визначено, що контролюючими органами є, зокрема, органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Статтею 191 ПК України визначено функції державної податкової служби, а статтею 20 ПК України встановлено вичерпний перелік прав органів державної податкової служби.

З аналізу зазначених статей зумовлюється висновок про те, що органи державної податкової служби не наділені законодавством повноваженнями здійснювати контроль щодо належної чи неналежної якості будь-якої продукції (товарів), відповідності такої продукції вимогам діючих стандартів.

Крім цього, відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 2 цього Закону визначено, що дія Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 4 п.1 ст.11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» зазначено, що з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності - проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Постановою КМ України № 573 від 01.06.2011 року затверджено Перелік органів державного ринкового нагляду та сфер їх відповідальності. Органи Державної податкової служби не включено до складу зазначеного переліку, а отже вони не є органами ринкового нагляду і не мають відповідних повноважень.

Таким чином, питання щодо належної якості продукції (в тому числі нафтопродуктів), перевірки характеристик продукції, відбирання у суб'єктів господарювання зразків товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості, відносяться до завдань та повноважень спеціально визначених законодавством органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а не органів податкового контролю.

Отже, органи державної податкової служби не наділені повноваженнями здійснювати контроль щодо належної або неналежної якості будь-якої продукції (товарів), відповідності такої продукції вимогам діючих стандартів, а як наслідок не наділені повноваженнями щодо застосування до суб'єктів господарської діяльності штрафних (фінансових) санкцій за реалізацію продукції (товарів), характеристики якої не відповідають показникам паспорта якості та сертифіката відповідності.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинними документами визначаються документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що у позивача на час податкової перевірки були наявними документи на спірний бензин, зокрема: - журнал обліку надходжень нафтопродуктів; - товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів; - сертифікати відповідності та паспорти на бензин автомобільний А-95 ДСТУ 4063/2001.

Таким чином, право власності позивача на нафтопродукти підтверджується первинними документами. Відповідачем не спростовано відсутності у позивача права власності на бензин та не надано на підтвердження зазначеного належних та допустимих доказів.

Тому, висновок відповідача про безгосподарність бензину А-95 ґрунтується не на підставі первинних документів, а лише на припущенні про неякісний бензин. Можлива невідповідність якісних характеристик нафтопродуктів якісним показникам, що були відображені в сертифікатах і паспортах якості не може свідчити про відсутність права власності на них за позивачем.

При цьому, слід зазначити, що в матеріалах адміністративної справи є наявним висновок експертів № 1036/1037/13-34 від 12.07.2013 року за результатами проведення судової комісійної експертизи нафтопродуктів у адміністративній справі № 2-а/1970/3951/12, згідно якого зразок бензину марки А-95, резервуар №3, який 05.11.2012р. був відібраний на АЗС № 20 ТзОВ «Тернопільоптторг», за показниками: «сумарний вміст ароматичних вуглеводнів» та «концентрація фактичних смол» відповідає вимогам ДСТУ 4063/2001 «Бензини автомобільні. Технічні умови.», а також паспорту якості №368, виданий ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укрнафта» (а.с. 80-87).

В такій ситуації лист Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи ДМС України № 19/1-12.3/8413 від 15.11.2012 року, який підтверджує факт лабораторного, а не експертного дослідження нафтопродуктів, не може бути безумовним доказом для висновків про якість досліджуваних нафтопродуктів.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду від 02.11.2015 р. винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки апеляційним судом було відстрочено відповідачу Тернопільській ОДПІ сплату судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення у справі, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, тому з апелянта слід стягнути несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоптторг» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь Державного бюджету України судовий збір за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, у розмірі 2523 грн. 40 коп., за реквізитами: одержувач - Державний бюджет Галицького району м. Львова, код ЄДРПОУ - 38007573, рахунок - 1004, банк одержувача - ГУДКУ у Львівській області, МФО банку - 825014, призначення платежу - Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.04.2016 року.