Справа № 524/10352/15-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

21.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Нестеренка С.Г.

при секретарі Бельченко Н.Л.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області ОСОБА_3, представника третьої особи Кременчуцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Полтавської області ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області про визнання незаконними дій по відмові у подовженні надання адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, скасування рішення про відмову у подовженні виплати адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання та покладення зобовязання про відновлення виплати адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, починаючи з 01 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області про визнання незаконними дій по відмові у подовженні надання адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, скасування рішення про відмову у подовженні виплати адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання та покладення зобовязання про відновлення виплати адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, починаючи з 01 липня 2015 року.

Зазначав, що внаслідок проведення АТО у місці його постійного проживання, переїхав проживати до м. Кременчука, де з 14 жовтня 2014 року поновив адвокатську діяльність.

З грудня 2014 року по червень 2015 року отримував щомісячну адресну допомогу, яка була призначена як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, яка була призначена цим управлінням.

З липня 2015 року виплата такої допомоги була припинена, у звязку з чим був змушений звернутися до управління з заявою про поновлення здійснення виплат адресної допомоги.

У грудні 2015 року в управлінні йому повідомили про відсутність підстав для виплати адресної допомоги з посиланням на п. 7 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зазначав, що дійсно щорічні виплати до державного бюджету за 2013 рік не здійснив. З квітня 2015 року поновив виплати на користь Пенсійного Фонду України та до державного бюджету.

Просив: - зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчук Полтавської області поновити на його користь адресну грошову допомогу для покриття витрат на проживання, починаючи з 01 липня 2015 року (а.с.а.с. 2-4).

Ухвалою суду від 15 січня 2016 року було визнано належним відповідачем ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області.

Після неодноразових уточнень позовних вимог позивач остаточно просив: - визнати дії ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області незаконними; - скасувати рішення ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області за № 6997 від 30 серпня 2015 року про відмову у подовженні виплати ОСОБА_1 адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання; - зобовязати ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області відновити виплати ОСОБА_1 адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання з 01 липня 2015 року; - стягнути з відповідача кошти у повернення сплаченого судового збору (а.с.а.с. 116-118).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовних заявах.

Представник відповідача ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області ОСОБА_3 проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки виплата адресної допомоги була припинена правомірно.

Представник третьої особи Кременчуцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Полтавської області ОСОБА_4 щодо суті позову не визначився. Пояснив, що реєстр платників здійснюють органи Пенсійного Фонду України, а справляння та контроль за сплатою платниками ЄСВ здійснюють органи фіскальної служби.

Представник третьої особи Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області у судове засідання не прибув. Керівництво цієї третьої особи було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та проживає у м. Кременчуці з 14 жовтня 2014 року, що підтверджується довідкою, виданої у грудні 2014 рокуОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області (а.с. 6).

Крім того, позивач ОСОБА_1 є самозайнатою особою фізичною особою - підприємцем, що здійснює діяльність у сфері права, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, серія ААБ № 844509 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 08 жовтня 2014 року (а.с.а.с. 7-9).

Позивач ОСОБА_1 звернувся у грудні 2014 року до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням цього управління від 06 грудня 2014 року позивачеві була призначена така допомога в період з 04 грудня 2014 року по 03 лютого 2015 року в розмірі 442 грн. та з 04 лютого 2015 року по 03 квітня 2015 року в розмірі 221 грн. (а.с. 145).

Пізніше позивачем до управління було надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців із зазначенням його місця реєстрації «39600, АДРЕСА_1», внаслідок чого рішенням управління від 30 квітня 2015 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення та виплати допомоги, а саме сума державної допомоги була призначена в розмірі 442 грн. із 04 грудня 2014 року по 03 червня 2015 року (а.с. 144).

З 01 липня 2015 року виплата такої допомоги позивачеві не здійснювалася.

01 серпня 2015 року позивач повторно звернувся до управління праці із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

30 серпня 2015 року рішенням управління за № 6997 було відмовлено ОСОБА_1 в продовженні виплати допомоги в звязку із відсутністю відомостей в Пенсійному Фонді України про сплату ним соціального внеску на підставі інформації з державного реєстру про сплату внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, наданої Пенсійним Фондом України до Мінсоцполітики з посиланням на п. 7 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 125).

21 жовтня 2015 року позивач звернувся до управління із заявою про поновлення щомісячних виплат адресної допомоги (а.с. 124).

Листом від 03 листопада 2015 року за № 03-12078 управління повідомило про відсутність підстав для продовження виплати такого виду адресної допомоги з посиланням на обставини і підстави, які були викладені у рішенні за № 6997 (а.с. 13).

Рішенням управління від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок отриманої допомоги та вирахувано суму надміру отриманих позивачем коштів в розмірі 1324,42 грн., а саме було визначено розміри такої допомоги у період з 04 грудня 2014 року по 03 лютого 2015 року в розмірі 442 грн. та з 04 лютого 2015 року по 03 квітня 2015 року в розмірі 221 грн. (а.с. 123).

Станом на день розгляду справи позивач не подав до органів Міністерства доходів та зборів України декларації та іншу звітність про майновий стан і доходи лише за 2013 рік. Згідно сертифікату за № 6216 від 15 квітня 2016 року, виданого Полтавською торгово-промисловою палатою ОСОБА_5 України, встановлено наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: актів тероризму на території Луганської області України з 14 квітня 2014 року (а.с. 175).

Постановою Кабінету Міністрів України за № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області, правонаступником якого є відповідач ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, призначило та здійснювало виплати позивачеві, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адресну грошову допомогу для покриття витрат на проживання у період з грудня 2014 року по червень 2015 року включно у відповідності до вимог п. 2 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Однак, припинення виплати такої допомоги позивачеві на підставі п. 7 цього Порядку було здійснено протиправно, без врахування наведених вище обставин.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058) облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Статтею 1 Закону № 2464 визначено ? Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до частин 4, 5 Закону № 2464 інформація з Державного реєстру надається на запит органів праці та соціального захисту населення для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Інформація з Державного реєстру надається на запит платників єдиного внеску та/або застрахованих осіб у порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для:

-підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов'язкового державного

-пенсійного страхування;

-обчислення страхових внесків;

-визначення права застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання пенсійних виплат згідно із цим Законом;

-визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом;

-надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом;

-надання страховим організаціям, які здійснюють страхування довічних пенсій;

-надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду.

Надання органами Пенсійного фонду відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку, іншим юридичним і фізичним особам, крім органів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та перелічених у частині другій цієї статті, допускається лише за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Суд погоджується з представником третьої особи Кременчуцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України Полтавської області ОСОБА_4 щодо того, що позивач ОСОБА_1 подавав звітність до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки Луганської області належним чином до виникнення загальновідомих обставин за результатами яких в Луганській та Донецькій областях України проводиться АТО.

04 липня 2013 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» № 406-VII (далі ? Закон № 406), який набрав чинності 11 серпня 2013 року, згідно ст. 102 якого було внесено зміни до Закону № 2464. Пункт 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 викладено в такій редакції: платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Таким чином, після набрання чинності Законом № 406, позивач зобов'язаний подавати звітність до органів доходів і зборів.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 2464 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань:

1) аналізує та спільно з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування прогнозує надходження коштів від сплати єдиного внеску;

2) забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску;

3) здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску;

4) встановлює форми, строки і порядок прийняття та обробки звітності, зокрема в електронній формі, від платників щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування;

5) формує та веде реєстр страхувальників Державного реєстру, здійснює заходи щодо забезпечення доступу до даних Державного реєстру відповідно до цього Закону;

6) взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, обєднаннями громадян, підприємствами, установами і організаціями, Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування;

7) узагальнює практику застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску;

8) надає розяснення з питань застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску;

9) укладає з розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) договори про добровільну участь працюючих у них громадян України;

10) здійснює інші функції, передбачені законодавством

Відповідно до абз. 4 п. 7 вказаного Порядку (в редакції станом на 30 серпня 2015 року дати постановлення відповідачем оспореного рішення) для контролю за фактом працевлаштування працездатних членів сімї, яким призначено грошову допомогу (в тому числі за направленням державної служби зайнятості), уповноважені органи щомісяця до 25 числа подають в електронному вигляді перелік таких осіб органам Пенсійного фонду України, які протягом 10 календарних днів подають уповноваженому органу інформацію з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування про сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Суд вважає, що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука, при ухваленні рішення 30 серпня 2015 року за № 6997 з посиланням на п. 7 Порядку, формально віднеслося до виконання покладених на цей орган соціального захисту обовязків щодо перевірки та встановлення обставин, які стали б підставою для припинення чи подовження виплати такої адресної допомоги позивачеві, а саме не здійснивши належні розяснення позивачеві щодо звернення до органів фіскальної служби з відповідними запитами за ідентифікаційним номером щодо сплати та зарахування коштів у сплату загальнообовязкових платежів, не вчинило та не здійснило перевірку шляхом надання відповідних запитів до органів фіскальної служби щодо перевірки доводів позивача з приводу сплати обовязкових платежів, а також не врахувало відсутність можливості у позивача подання щорічної звітності та декларації про доходи за 2013 рік за місцем свого постійного проживання у Луганській області у звязку з проведенням АТО.

Крім того, суд враховує, що у п. 12 Порядку (в редакції станом на 30 серпня 2015 року) вказано про те, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

-подання уповноваженим представником сімї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

-надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сімї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

-зняття з обліку особи, яка переміщується;

-виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Цей перелік підстав припинення виплати грошової допомоги за висновком суду є вичерпним і розширенню не підлягає.

У рішенні за № 6997 від 30 серпня 2015 року про припинення виплати грошової допомоги не вказано одну із підстав, які перелічені у п.12 цього Порядку.

Дані обставини не були враховані управлінням праці та у подальшому відповідачем.

Відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження факту наявності підстав згідно п.12 Порядку для припинення виплати грошової допомоги позивачеві.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з ч. 1 тієї самої статті, з якої випливають, що захист прав та інтересів юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно правових відносин.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Співставляючи встановлені обставини та аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим в частині обставин, на які вказує позивач. Однак, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в частині того, що суд не уповноважений вирішувати замість відповідача питання про призначення або подовження здійснення адресної соціальної допомоги громадянам, віднесених до категорії осіб, до якої належить позивач.

Необхідно визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області по відмові позивачеві, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, у подовженні надання адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання і скасувати рішення цього управління за № 6997 від 30 серпня 2015 року про відмову у подовженні виплати позивачеві, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання. Також, необхідно зобовязати відповідача, як правонаступника вказаного управління повторно розглянути заяву позивача про подовження виплати позивачеві, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання з 01 липня 2015 року.

Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн. (станом на день подання позову), який є мінімальним розміром судового збору за позовною вимогою немайнового характеру поданої фізичною особою згідно п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.19, 22, 55 Конституції України, Постановою КМ України від 01 жовтня 2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг », ст.ст. 17, 18, 19, 69, 70, 94, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області по відмові ОСОБА_1, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, у подовженні надання адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання.

Скасувати рішення ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області за № 6997 від 30 серпня 2015 року про відмову у подовженні виплати ОСОБА_1, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання.

Зобовязати ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про подовження виплати ОСОБА_1, як взятої на облік особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання з 01 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2016 року.

Суддя: