Справа № 524/1594/16-а
Суддя: Савічев В. О.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/1594/16-а Провадження №
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

19.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, зазначаючи, що Постановою серії ПС2 № 670282 про адміністративне правопорушення від 10.03.2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень 00 коп. за порушення, передбачене ч. З ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за здійснення зупинки (стоянки), чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п. 15.2 ПДР України.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим та просив суд визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у м. Кременчуці роти № З капрала ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. З ст. 122 КУпАП, протиправними та скасувати постанову серії ПС2 № 670282 про адміністративне правопорушення від 10.03.2016 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник діючий за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.

Відповідач - поліцейський роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 статті 122 КУпАП, а тому він на законних підставах виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на обставини викладені в заперечені на позовну заяву просила суд в задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 10 березня 2016 року посадовою (службовою) особою - поліцейським роти № 3 Управління патрульної поліції м. Кременчука ОСОБА_2 була винесена постанова серії ПС2 № 670282 по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 за здійснення зупинки (стоянки), чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п. 15.2 ПДР України.

Пунктом 15.2 ПДР України встановлено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пунктом 1.10 ПДР України визначені такі терміни:

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги; автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.

У відповідності з ч.2 ст. 222 КУпАП уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, розглядають справи про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення. Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. У відповідності з ст. 279 КУпАП, якою встановлений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду оголошується протокол про адміністративне правопорушення, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як слідує з матеріалів справи будь-яких даних про фіксування скоєння правопорушення позивачем, відповідачем не надано, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором прийнято рішення без будь-яких інших доказів (пояснень потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів) передбачених ст.251 КУпАП, та спростування тверджень позивача про його незгоду із вчиненням ним правопорушення, про що в постанові відсутнє будь-яке обґрунтування.

Відповідно до частин 1,2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Усупереч вимог статті 71 КАС України відповідачем не надано доказів правомірності винесеної оспореної постанови та не спростовано позовні вимоги ОСОБА_1.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатну, коли цього вимагають інтереси правосуддя (пункти а), b), с) ч.3 цієї статті Конвенції).

У п.75 рішення Європейського Суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України» вказано, що підпункт «b» пункту 3 статті 6 гарантує обвинуваченому «адекватний час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту», а, отже, ця гарантія означає, що підготовка захисту по суті головних обвинувачень може включати проведення з його боку всіх «необхідних заходів». Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без перешкод можливості викласти суду, який розглядає справу, всі необхідні аргументи захисту, і таким чином вплинути на результат провадження.

Оскільки такого права, передбаченого статтею 59 Конституції України під час винесення постанови про накладення стягнення ОСОБА_1 не було роз'яснено, тим самим було порушене його право на захист, а відтак постанова не може визнаватися законною.

На момент розгляду справи, належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинене ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч.3 статті 122 КУпАП, відповідачем не було зазначено.

Посилання відповідача на те, що він діяв у відповідності з пунктом 10 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07 листопада 2015 року, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю не спростовує висновків про незаконність винесеної оскарженої постанови, так як відповідно до статті 252 КУпАП здійснюється оцінка доказів для встановлення обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП).

Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, посадова особа - капрал поліції поліцейської роти № 3 патрульної поліції УПП у місті Кременчуці ОСОБА_2 не довів в установленому порядку правомірність винесеної постанови про накладення на позивача стягнення у виді штрафу, а тому суд визнає дії капрала поліції поліцейської роти №3 патрульної поліції УПП у місті Кременчуці ОСОБА_2 протиправними, у зв'язку з чим винесена ним постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд стягує судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 6-14, 17, 69-71, 99, 100, 158-163, 171 КАС України, ст .ст. 245, 251, 252, 283, 287, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення поліцейським роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_2, серії ПС2 № 670282 від 10.03.2016 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції України на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Суддя: